Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Läget, Detroit? Det är er grabb, The Bushman.
Det är ännu en skön dag här i D.
Man varnar för vinterväder,
så om du inte är på väg till Red Wings-matchen,
håll dig borta från mina vägar.
Tillbaka till musiken nu på WJLB.
SNUTEN I HOLLYWOOD: AXEL F
Hallå!
Okej! Jag ser er!
Läget?
Är du varm där inne, Foley?
Alltså...
Jag kan bura in dig för det där.
Fan ta dig, Foley!
Detroit hockeyfans, är ni redo?
Har du pengarna?
Du, Axel, jag vill inte framstå som nån rövslickare, okej?
Men jag började med polisarbete på grund av dig.
Jaså?
- Ja. - Så smickrande.
När du hörde av dig om biljetterna,
måste jag säga att jag blev ganska uppspelt.
Jag sa till min fru: "Det är Axel Foley!"
Att vara här och få snacka med dig...
Jag antog faktiskt att du inte gillade hockey, så...
Vänta, varför antog du att jag inte gillade hockey?
- Jaha, för... - För att... Är det för...
- Nej, gör inte så. Jag antog inte... - Tja, du...
Du antog, baserat på det här, att jag inte gillar hockey.
- Nej, men du pratar aldrig om hockey. - Fast jag har hockey i blodet.
Har du?
Min gammelfarfar var hockeyspelare i Negro Leagues i Winnipeg.
Winnipeg Black Guys.
Vänta, fanns det en neger... Jag menar...
Herregud.
Fanns det en hockeyliga för svarta personer?
Du ska ju vara ett hockeyfan,
men vet inte att det fanns en Negro League i hockey?
Fan. Axel, jag är ledsen. Jag känner mig så dum.
Jag kan bättre. Jag ska bättra mig.
Du jävlas med mig! Helvete.
"Jag kan bättre. Jag ska bättra mig. Jag ska...
Jag behöver inte vara sån här. Jag kan bli en bättre vit man."
- Är det jag? - Ja.
- Men om jag härmar dig... - Det vore väldigt stötande.
Men du, här är din chans att bättra dig.
Det här stället blir snart rånat och du upptäckte av vem,
genom ditt obevekliga detektivarbete.
Ska nån råna arenan?
Det här stället blir snart rånat. Ta de här och titta där.
- Ser du Junior Bollinger? - Ja.
Han har jobbat med 7 Mile-gänget som dödade juveleraren i Berkley.
Vänta, vad fan...
- Kommissarien tog bort dig från fallet. - Ja.
Om han visste att jag skuggar June ändå, skulle jag få kicken.
Därför var det tur att vi var på matchen och du upptäckte Junior där,
och du bestämde att vi borde gripa honom. Hänger du med?
- Det var därför du ville ha biljetterna. - Ja.
- Du ville inte hänga med mig. - Tja...
Du är trevlig, men vi har saker att ordna, som din befordran.
Herregud.
- Hördu, Junior! - Helvete!
Fan.
- Rapportera det. - Vad fan rånar han, Axel?
- Jag vet inte. Junior, vad rånar du? - Fan ta dig, Foley! Jag är laglydig.
Det är bra. Det är jättebra.
- Du, tar du hand om Junior, här? - Ja.
- Håll i honom. - Vart ska du?
Axel!
- Ni tar er aldrig härifrån, era jävlar. - Håll käften och ligg still.
Var är min utrustning? Jag ska spela i tredje perioden.
Vem fan är du?
Vem fan är jag? Vem fan är du? Du har missat memot, grabben.
Har du inte hört om Winnipegtrejden? Jag är nye mannen i laget.
Ner på golvet, för helvete.
Hördu, din jävel. Jag är femfaldig Stanley Cup-vinnare
och ogillar skitstövlar som viftar med vapen.
Jag vill bara ha mina målisskydd. Hämta mina skydd!
Tror du att det är en jävla lek? Det här är inget skämt!
Ta det lugnt. Ni kanske blir förvånade, men jag är ingen Stanley Cup-vinnare.
Skjut den jäveln!
Ta prylarna!
Stanna!
Helvete!
Kom igen!
Till motorcyklarna.
- Foley! - Kom igen!
Kom igen!
De flesta killarna i din ålder börjar trappa ner,
de tar skrivbordsjobb, försöker slappna av lite.
Jag slappnar av så här. Är du inte avslappnad?
Jösses! Inte avslappnad!
Vi måste byta till plan B.
Var det här plan A?
Hallå!
I kraft av mitt ämbete tar jag befälet över det här fordonet.
Du kan dra åt helvete! Det där är inte äkta.
Jo, det är absolut äkta.
Vet du vad? Du har rätt.
Det är absolut äkta.
Det är äkta. Verkligen äkta.
Jag jagar skurkar med Axel Foley. Ja, för fan!
Rapportera det, Mike.
Raring, du anar inte vad jag gör. Jag och Axel, vi stoppade ett rån och...
- Hallå! Stationen! - Stationen. Jag måste sluta.
Mot bron! Kom igen!
Det här är inspektör Mike Woody. Jag är med min partner...
Vi är på jakt.
Vi sitter i en snöplog.
L-15, bekräfta.
Sitter ni i en snöplog?
Ja, vi är i en jävla snöplog! Vad fan är problemet?
Vi behöver alla enheter på Lake Shore och Fifth!
Låt mig gissa... Foley.
Sa du "Foley"?
Se upp! Herregud!
- Fan också! - Ge mig den.
Woody, jag vill prata med stans skitmagnet.
Han söker dig.
Jag vet inte vad du menar, chefen.
Det här är mitt fel.
Jag bara... Jag såg nåt misstänkt.
- Nu! - Och sen... Ja, okej.
Hej Jeffrey!
Jag försökte se mina älskade Red Wings, när inspektör Mike Woody,
den här killen, Woodmannen...
Vilken sjuhelvetes inspektör! Han tror att de här killarna kan kopplas
till morden på Southside Jewellers på Sixth.
Jaså, det tror han?
Ta inte illa upp, men inspektör Woody
har inte löst ett enda jävla brott på fem år!
- Men nu har han äntligen lyckats. - Där!
Vad fan var det?
Axel, om du skadar stadens egendom...
Jag ska försöka, men du vet att Woody inte låter lirarna komma undan igen.
Ja...
Okej, godnatt.
Ducka!
Det är lite utanför min bekvämlighetszon. Kan vi minska antalet krockar?
Dags att säkra din befordran.
Fan!
Det är Foley!
Jävla Foley.
Sluta köra på bilar!
En snöplog har många döda vinklar.
Nej!
- Jag vill inte bli befordrad längre. - För sent!
Nej, jag är inte Woodmannen!
- Du är Woodmannen och ska befordras. - Nej!
- Du mister oskulden! - Jag vill inte.
Det är för sent nu.
Den är för trång!
Fan!
Tack för biljetterna, Michael. Jag hade jättekul.
Det var så lite.
Stilla! Rör dig inte, för fan!
Vad fan är det för fel på er?
Helvete! Kolla den här skiten. Vad säger vi till chefen?
Vi? Det här är ditt fall, Mike.
- Vad fan, jag ville bara se hockey. - Inte roligt.
- Där är han. - Typiskt Foley.
Ser man på, vår nya målis.
ÖVERINTENDENT
Jeffrey!
Är du stolt över dig själv? För du ser stolt ut, väldigt stolt.
Är du stolt över mig?
Fyrtiofem minuter!
Polischefen skrek på mig i 45 minuter utan avbrott.
Nej, han skällde ut mig.
Jag är ledsen, men dina dagar där ute kan vara över.
Nej, jag gillar att jobba där ute.
Okej, men vet du vad? De vill inte ha skrävlare där längre.
- De vill ha socialarbetare. - Jag är väldigt social.
Det är inte roligt, Axel. Du kan inte fortsätta göra så här.
Förr blev man bara utskälld, men nu tar de ifrån dig brickan.
Och du tar tillbaka den, som alltid. Det är därför jag älskar dig.
Nåväl...
Inte längre.
Jag har sagt upp mig.
- Va? - Ja.
Det är dags.
- Nej, nej. Lyssna. - Jo.
Vi går ner till polischefen,
vi säger att du börjar bli gammal, du gjorde ett misstag. Sånt sker.
Jag menar allvar, Axel. Vet du vad?
Mina återstående år, hur många de än är,
vill jag tillbringa med familjen, umgås med mina barnbarn.
- Du gillar inte dina barnbarn. - Jag älskar dem.
- Häromdagen sa du väl... - Jag har lite problem med ett av dem.
Vi jobbar på det.
- Du kallade honom sociopat. - Jag...
Ditt barnbarn som du älskar så mycket och vill umgås med.
Jag var lite upprörd. Vi har saker som vi jobbar på...
När pratade du med Jane senast?
- Jane är upptagen. - Jaha, okej.
Och envis.
Hon har att brås på.
Ja, och du går inte i pension.
Jag kommer att sakna det här.
Vänta lite.
Det är inte nån godtycklig dag som du valde att gå i pension.
- Du tar på dig skulden för att skydda mig. - Tja...
Lyssna, polischefen ville se blod och vad ska jag, du vet...
Vad?
"Vad?"
Tror du inte att jag har nåt annat?
Hördu, jag vet inte om du inser det, men staden har många problem ännu.
- De behöver oss. - Nej, du behöver staden.
Så är det, men vet du vad, Axel?
Det här är trots allt bara ett jobb.
Chefen.
Prata med din dotter.
Hej...
Vänd dig om, tack.
- Har du kommit rätt? - Det hoppas jag.
Sam Enriquez? Jane Saunders. Jag är advokat.
En vän sa att du kan ha blivit lurad.
Jag har inte råd med Beverly Hills.
Inte jag heller. Det är dyrt.
Jag hjälper dig pro bono.
- Varför skulle jag lita på dig? - Du har en dotter, eller hur?
Vill du missa de kommande 20 åren av hennes liv?
Låt mig hjälpa dig.
Okej?
Okej.
Berätta hur du hamnade vid en död polis.
Kolla registret. Jag sysslar inte med sånt.
Mordvapnet i ditt knä, bakluckan full med kokain.
Du sysslar med sånt.
- Jag övertalades att vara kurir en gång. - Av din farbror Chalino?
Du sitter i passagerarsätet med kommissarie Copeland.
Vad hände?
Vi skulle lämna av varorna.
Copeland, polisen under täckmantel, kör.
Vad hände sen?
Han ser en svart SUV som skuggar oss.
Han försöker ringa nån, men det går inte.
Han fick panik, sa att de blockerade mottagningen.
- Han visste att de var ute efter honom. - Ja.
Sen lägger sig en svart SUV bredvid oss, de riktar en pistol mot fönstret.
Och den maskerade mannen skjuter Copeland?
Okej. Vad hände sen?
Jag tar ratten.
Jag styr in i deras SUV,
men tappar kontrollen och kör in i en stolpe.
Sen vaknar jag med vapnet i knäet bredvid hans döda kropp.
Mr Enriquez,
vi är här för din begäran om utbyte av advokat.
Vill du fullfölja den?
Ja, det vill jag.
Begäran beviljas. Om det inte är nåt mer...
En sak till, fru domare.
Varsågod.
Försvaret kommer att begära in kommissarie Copelands räkenskaper.
Han kan ha sysslat med brottslig verksamhet...
Fru domare, det allmänna trodde att vi var här
för att diskutera byte av ombud,
inte för att nära försvarets lama teori...
Självfallet visar vi gärna alla relevanta dokument för åklagarsidan.
Det hoppas jag, advokaten.
Copeland har två konton hos Citibank.
Okej, begär in uppgifter om båda
och kolla hans skattedeklarationer de senaste fem åren.
...jag får prata med juristerna.
Vad gör... Hallå!
Vad i...?
Hjälp! Kan nån hjälpa mig?
Vad gör ni? Sluta! Snälla!
Släpp Enriquezfallet, advokaten.
Kan du identifiera dem?
Jag sa ju att de var maskerade.
- Janey... - Hej.
Rosewood.
- Jag trodde du hade slutat. - Nej, jag valde att gå.
Är det vad du säger till folk?
Vad hände?
Har du nånsin åkt fritt fall på tivoli?
Samma dag som jag anklagar en polis för kriminalitet.
Janey, jag drog in dig i det här, men du måste lägga ner fallet.
- Nej. - Gå bara.
Jag vill inte behöva säga till din pappa att du blev dödad.
- Låt bli det, då. - Janey...
Jag menar det, Billy. Lova mig det.
Vet du vad? Du tror att du och din pappa är så olika?
- Snälla. - Du är precis som han.
- Okej, sluta. - Det är dags att undersöka dig.
Jag ska inte till sjukhuset. Jag mår bra.
- Ser du? Där har vi det. - Tack.
- Det är Axel. - Okej, jag drar.
Vem tusan tror du att du är som ringer den här tiden på kvällen?
Axel, lägg av.
Axel? Jag känner inte Axel. Du har ringt fel.
Vem i helsike söker du? Vem är det här?
Det gäller Jane.
Varför sa du inte det direkt?
Allt är bra.
Men det finns en kille, Enriquez.
Han åkte fast för mord.
Jag frågade Jane om hon kände nån på sin firma villig att försvara honom.
- Låt mig gissa. Hon tog det. - Förlåt. Jag kunde inget göra.
Jag lovade att inte ringa dig, men hon har tagit sig vatten över huvudet.
Axel, nån skitstövel försöker skrämma henne från fallet.
- Hon är väl inte skadad? - Nej, hon mår bra.
Men killarna menar allvar.
Okej, jag tar nästa plan. Och Billy...
Tack för att du ringde.
Förlåt att jag drog in henne, Axel.
Du är min bror.
Du och Janey är som familj för mig.
Vad är det för skällande? Var är du?
Vid en uppställningsplats.
Nu har jag bevisen jag behöver för att avsluta fallet.
Men sparka inte in några dörrar förrän jag är där.
Jag har bara ett stopp kvar.
Jag hämtar dig på flygplatsen i morgon. Jag måste sluta nu.
Jag uppskattar det.
Hördu, om en vecka, när du är less på ditt galna barnbarn,
ring mig, så avpensionerar vi dig.
Det händer inte, Axel.
Du måste prata med henne.
Du måste prata med henne och fixa det.
Du tror att du har allt tid i världen, men det har du inte.
Men jag har nog mer tid än du.
Okej, stick. Du missar planet.
Allvarligt, du behöver lite sol. Du ser hemsk ut.
Fröken!
Visst ser han 10-15 år äldre ut än jag?
Vi är lika gamla. Lika gamla!
- Okej, stick! - Flytta på dig!
- Du ser hemsk ut. - Jag förstår.
Hördu!
Var försiktig där ute, okej?
Du är inte 22 längre.
Oroa dig inte. Jag klarar mig. De älskar mig i Beverly Hills.
Billy, var är du? Du skulle ju hämta mig.
Flygplatsen hade inga hyrbilar.
HYR-EN-SKROTBIL
Jag lyckades fixa en Detroitklassiker.
Jag åker till ditt kontor. Ring mig.
ÄKTENSKAPSFÖRORD
JAG VILL HA DET HETT
SYFILISEXPLOSION STOPPAVSNU.ORG
ENHET 25 ROSEWOOD UTREDNINGAR
Vad fan är det som tar sån tid?
Vad glor ni på? Är ni fackanslutna?
Här får man ingen rast. Sätt fart, bitch!
- Vem skickade hit dig? - Vem fan tror du?
- Beck? - Nej, LeBron James.
Ja, Beck!
Han har gnällt på mig om den här skiten, så jag gnäller på er.
- Ni vet hur den jäveln blir. - Absolut.
Vilket jävla skit.
Kolla här.
First Blood.
Vad fan? Det här är du.
Nej, det är inte jag. Det är skådisen Wesley Snipes.
Alla säger att jag liknar honom, men nej. Wesley är ju en stilig jävel.
Hallå? Vad fan är det som dröjer?
Vem fan är det här?
Helvete! Herregud!
Där!
Ur vägen!
Parkeringsdamen, hallå. Nej, nej... Det är nödläge. Kan du flytta din bil?
"Damen"? Ja, okej. Du kan vänta på trottoaren, mannen.
Där är han! Ta honom!
Vad fan sysslar du med?
Kliv ur min bil, annars får du lära dig en läxa.
Jag är polis...
Pågående störande av ordningen. Man, möjligen psykotisk.
Sluta! Du behöver inte använda så mycket!
Vad fan sysslar du med?
Stanna, sa jag! Nu!
Ingen mer pepparsprej!
Förlåt, parkeringsdamen!
Helvete!
Ur vägen!
Vad fan?
Bitch, ur vägen!
Häng med!
Vad i helvete?
Vilken hal jävel.
Din jävel...
Skitstövel!
- Hallå! - Vad i helvete?
Fan ta dig!
Jävlar!
- Bana väg! - Ur vägen!
- Få se dina händer. - Upp med händerna!
Nu kommer ni!
- Var fanns ni när jag blev beskjuten? - Händerna!
Jag är polis i Detroit. Axel Foley.
- Min bricka är i fickan. - Ta den inte!
Jag har varit polis i 30 år och svart ännu längre.
Tro mig. Jag vet bättre.
Det här är väldigt pinsamt.
Det borde du ha tänkt på innan din lilla nöjestur.
Allvarligt, är det här er bil?
En del av mig blir hellre inlåst för våldsamt motstånd
än blir instoppad i den här leksaksbilen ni kör runt i.
Ni är Lego-polisen.
Hur går det där bak?
Jag kan dra fram stolen, men helt ärligt vill jag inte.
Inspektör Foley.
Inspektör Bobby Abbott.
Kan du hämta Taggart?
Direktör Taggart? Han är nog upptagen.
Kan du säga att det är Axel Foley?
Okej, och hur känner du honom?
Jag har varit i Beverly Hills förr.
Jag såg det. Har du läst din egen akt?
Det här är... mycket.
Störande av ordningen, olika skottlossningar, flykt från polisen.
Det här är från -84, sen en från -87.
Och sen -94. Inte din finaste stund.
Taggart. Ser nån Taggart?
Jag vill prata med Taggart. Du! Kan du hämta Taggart?
Trent, gör inte det.
Var inte en bitch. Hämta Taggart.
Vad gjorde du på Billy Rosewoods kontor?
Rosewood försöker sabba mitt fall.
Försöker du hjälpa honom?
LAPD:s flygunderstöd.
Så, du gick från framgångsrik pilot till att patrullera utomhusgallerior?
Vad hände? Gjorde du bort dig eller fixade du det inte bara?
Mr Foley, jag förstår att du har varit med länge,
men världen har förändrats lite.
Du kan inte bara sitta mittemot en annan man,
säga nåt som hotar min manlighet
och tro att jag ska bli så nervöst osäker att jag glömmer samtalsämnet.
Det funkade säkert ofta förr, men det funkar inte med mig.
Så, låt mig fråga en gång till:
Varför var du på Rosewoods kontor?
Du, grabben. Hämta Taggart eller väck åtal.
Jag tänker absolut väcka åtal.
- Två fall av framkallande av fara. - Två fall?
Ja.
Mår du bra? Vad gör du?
En bortkastad ungdom.
Och jag vill ringa min advokat.
Billy, jag börjar bli orolig. Okej? Ring mig.
Jane Saunders här.
Jane. Din far här.
Och innan du lägger på, jag sitter hos polisen i Beverly Hills.
Jag har blivit gripen och... Hallå?
Hallå!
Den kopplade ner. Får jag ringa igen?
Okej, Jane. Lyssna.
Jag är i stan, de grep mig. Vi måste prata om...
Okej.
Lyssna väldigt noga.
Hallå!
Betalar ni verkligen räkningarna, för telefonen funkar inte.
Jag behöver ett till.
Titta inte på mig så där. Det är era telefoner som inte funkar.
- Du kanske inte hörde mig. Jag... - Du! Rosewood ringde igår kväll.
Få ut mig, så berättar jag vad jag vet.
Vad sa Billy?
Jane.
Det är oerhört kul att se dig, och jag kan inte komma över hur...
Jag är här angående min klient, Samuel Enriquez.
Rosewood ringde dig. Vad sa han?
Jag vet att vi har mycket att prata om.
Jag är här för att jag trodde att du var i fara.
Vill du göra det här? Här?
Vill du ta det här nu, efter år utan kontakt?
Taggart vill träffa dig av okänt skäl.
- Jane. - Hej.
Säg inte att ni känner varandra.
Bobby, det här är min pappa.
Har ni två haft samlag?
Va?
Du, Bobby.
Kan vi få en minut?
När jag har pratat med Taggart, berättar jag allt jag vet.
Okej?
Direktören!
Polisdirektör John Taggart.
Din jävel.
Hur vågar du göra så här mot mig?
Jäklar! Jag har saknat dig.
Vad fan gör du här? Varför har du inte gått i pension?
Jag gjorde det, men Maureen och jag blev ihop igen och tro mig...
Hemma vill jag inte vara.
Förlåt. Cade Grant. Axel Foley.
Hej.
Grant var en av oss.
Nu sköter han den avdelningssamverkande insatsstyrkan mot narkotika.
Jag har hört Axel Foley-historier sen polisskolan.
Man fick i gamle Taggart ett par toddyar, så pratade han i timmar.
Vad för dig tillbaka till 90210?
- Jag fick samtal från min gamle vän Billy. - Ja, Billy.
Det här fallet förvirrar honom.
Nu har han blandat in Janey i sina osannolika konspirationsteorier.
Han har alltid haft näsa för sånt.
Axel, din dotter försvarar en jävla polismördare.
Ursäkta. Är Jane Saunders din dotter?
- Ja, det är hon. En polismördare? - Ja.
En kille som heter Enriquez.
Han dödade en polis under täckmantel, Copeland.
Wow! Det är första gången jag hör det här.
Din dotter menar att Copeland var korrupt.
Hur väl känner du Copeland?
Han klättrade inom BHPD, så... Jag vet att det är skitsnack.
Copeland var en av mina, Foley. Jag kan säga utan tvekan att han är ren.
Han var smart också. En familjeman. Vad fan, han tränar Little League.
Han var äkta.
Jag beklagar.
Det är ett krävande jobb.
Jag ska inte störa längre.
Visst.
- Hej. - Hej.
- Hur har du haft det? - Bra.
- Du verkar må bra. - Tack. Detsamma.
- Kom. Jag följer dig ut. - Okej.
Träffar du nån?
Jag vet inte om jag vill prata om det med dig.
Okej. Visst.
Jag är ledsen att jag bara försvann.
Ingen fara.
Så, det är din pappa?
Han är inte min pappa.
Han är min pappa. Han har inte varit en pappa.
Jag fattar.
Vad?
Det låter väl vettigt, antar jag.
Vilken del?
Han är polis, sätter dit brottslingar. Du gör det du gör.
- Försöker du läsa av mig igen? - Det skulle jag aldrig göra.
- Ska jag lägga mig på soffan, dr Abbott? - Herregud.
Jag hade vilda drömmar igår kväll. Ska vi ta itu med dem?
Jag och min pappa hade inte heller nån bra relation.
Jag är ledsen. Vi kom aldrig...
- Vi kom aldrig så långt. - Ja.
- Jag vet att familj kan vara invecklat. - Ja, det suger.
Ja.
- Jane, vänta. - Det här var ett misstag.
Rosewood var på uppställningsplatsen häromkvällen.
Vet du varför?
Jag vet inte ens varför jag pratar med dig.
Några killar röjde runt på hans kontor
och hedervärde kommissarie Grant är den första kommissarien jag sett
i Gucciskor för 2 000 dollar. Nåt är på gång.
Vad kan Rosewood ha gjort på uppställningsplatsen?
- Copelands bil är där. - Jaså?
När pratade du med honom senast?
Det var efter... Vet du vad? Glöm det här.
Jag fick ut dig. Varsågod.
Hallå, vänta lite nu! Det var efter vad, Jane?
Rosewood kan vara i knipa.
Det han letade efter kan kanske frikänna din klient.
- Ja. - Okej, ta mig till uppställningsplatsen.
Imorgon hoppar jag på planet till Detroit.
- Så kan vi återgå till att vara... - Alienerade.
Vad betyder det?
Jag kör.
Okej, du kör.
Ja! Mary J. Minns du hur du älskade den där låten?
- Jag vet att vi har saker att prata om... - Hördu!
Här är reglerna: Inget personligt. Okej?
Okej, jag fattar.
Men jag var tvungen att ta dig från Detroit. Det var inte säkert.
Twelfth Street-maffian svor att avrätta min familj,
så jag satte min familj i säkerhet.
Twelfth Street-maffian är läskiga jävlar.
Sa Twelfth Street-maffian åt dig att skiljas och stanna i Detroit?
Nej, det var din mamma.
Hon är tio gånger värre än Twelfth Street-maffian.
Så din klient anklagas för polismord?
- Det var inte han. - Hur kan du vara så säker?
Han är en yngling som övertalades att vara kokainkurir åt sin farbror.
Vem är farbrorn?
Nån stor handlare på östra sidan som heter Chalino.
- Så du påstår att Copeland är korrupt? - Ja.
Men det går inte ihop.
Om Copeland smugglade åt Chalino, varför skulle Chalino döda honom?
Kan du lägga ner mappen, tack?
- Har du kvar din pistol? - Nej.
- Går du inte till banan längre? - Nej.
Jag har även glömt hur man tar sig ur en baklucka och handbojor,
skuggar nån i par och annan polissmörja som du försökte pracka på mig.
Jane, för några år sen gick jag i terapi.
Gick du i terapi?
Varför är det så chockerande att jag gick i terapi?
Nej, jag gick inte i terapi, men jag läste en del på nätet.
Det jag försöker säga är
att när jag försöker lära dig hur man tar sig ur handbojor,
är det som när andra föräldrar tar barnen på baseboll eller köper dem en leksak.
Ibland gör en förälder nåt för att de inte vet
hur man uttrycker saker i ord, så de gör saker. Är du med?
Och vad menar han när han slutar försöka?
Är du med?
Kan jag hjälpa dig?
Det hoppas jag.
Jag är Axel Foley, producent av Liam Neesons nya hämndthriller Impound.
Vi söker en ny teknisk rådgivare. Vi hoppas att du är vår kille.
Teknisk rådgivare?
Jag är inte intresserad av nåt bakom kameran.
- Jag passar. - Jag förstår.
Vänta, är du skådis? Visst har jag sett dig nånstans?
- Jag visste det. Vad har jag sett dig i? - Säkert i Jupiter Ascending.
- Jag spelade sargorn nummer fyra... - Ja! Självklart. Du var fantastisk!
- Tack! - Det var fantastiskt!
- Tack så mycket! - Bra jobbat.
- Jag fick hjälp av Channing. - Jaså?
- Tatum. - Vad handlar filmen om?
- Den handlar om... - Nej! Du var med. Du är stjärnan.
Du kan berätta.
- Du vill att jag berättar? - Ja.
Tja, allt är... Det var...
Det är Jupiter och den är...
Uppstigande?
Upp... Skojar du?
Som den steg upp. Skiten bara...
Det är min favoritscen. Jag älskar den.
Vore han inte en perfekt fader Kilgore?
- Ja. - Du är fader Kilgore.
Fader Kilgore är faktiskt hjälten.
- Det här är otroligt. - Så jävla spännande.
Så spännande.
Filmen börjar med att Liam Neeson bryter sig in på en uppställningsplats.
Vänta lite... Vi hade inbrott här igår kväll.
På riktigt?
- Svär vid Gud. - Igår kväll?
- Det syns på kameran här. - Lägg av.
Kolla här.
Ser ni? Det är så märkligt, som att han visste att ni skulle komma.
- Var det igår kväll? - Ja.
- I går kväll. - Och ni råkade bara...
Vad ska man säga? Det är ödet.
- Vi står ens. - Stjärnorna står på rad.
Det här är ödet, alltså. Så, de bröt sig in igår kväll.
Jag tänkte, kan du ta in hundarna så vi kan gå ut och titta?
Som research.
Okej. Visst.
Vi ska göra research, fader.
Det här är som uppställningsplatsen i Detroit.
Förutom allt.
Det är Copelands bil.
Den har kört på ett annat fordon.
Ser du färgöverföringen?
- Sam sa att angriparna hade en svart SUV. - Ser du? Det stämmer.
Vänta lite.
Nån har installerat en övervakningskamera.
En billig en därtill.
Minneskortet saknas. Det måste vara det Rosewood var ute efter.
Det går inte ihop.
Det står inget i polisrapporten om en kamera i bilen.
Så det här betyder...
Det betyder att mordet på Copeland finns filmat på minneskortet.
De letade efter det på Billys kontor.
Du är bra på att lägga ihop ett och ett.
- Tror du att det ligger i blodet? - Gör inte så.
- Gör inte vad? - Knyta an, försök inte...
- Inte knyta an? - Nej.
Okej. Inte knyta an.
- Vi blir förföljda. - Hur vet du det?
Vad skulle du göra om du var dem och inte hittade det du sökte?
Jag hade skuggat oss och hoppats bli ledd till det.
Har du en liten damspegel?
Nej. Hurså?
Vi har en fanklubb.
Då kör vi.
Stanna där. Få se vem som skuggar oss.
Kör lite närmare.
- Hej. - Hej miss Saunders.
En mr George Romslo ringer.
- Tack, Brad. Jag ringer tillbaka. - Uppfattat.
Okej, hejdå.
In där.
Där är de.
De två från Rosewoods kontor.
Var fan är de?
De borde vara precis framför oss.
Helvete!
Var det svårt att göra det här...
- Vad? - Namnbytet.
Jag märkte att du bytte till Saunders. Var det en lätt övergång?
Ja.
- Du måste fylla i många papper för det. - Man måste vara beslutsam.
Saunders, Saunders, Saunders.
Är det lika coolt som Foley? Jag ler när jag säger "Foley".
"Se, det är Foley."
- Nej? - Finns det mer?
Foley låter starkt.
Det smäller hårdare och är liksom krispigare.
Foley. Jane Foley. Jane Saunders.
"Ursäkta, hur stavas ditt namn?" S-A-U-N
D-E-R-S.
Saunders.
Då så.
- Vad är det här? - The Eastern.
De släpper inte in dig. Det är en privat klubb.
God kväll. Kan jag få ditt medlemsnummer, sir?
Ja, mitt medlemsnummer är LAFD brandmästare 17484.
Det här är en överraskningsinspektion. Hur passar det dig, Fancy Dan?
Hur var ditt namn? Brandchef Sullivan var här nyligen.
Fortsätt så där, så stänger jag ner stället.
Vet du vad? Får jag se din bricka igen?
Faktiskt inte, för jag känner inte dig.
Man stjäl brickor härikring. Jag tar inte fram brickan...
- Okej, då ringer jag brandchef Sullivan. - Ring du, men han svarar nog inte.
Han har just gått i pension eller snarare fått sparken för fylla i tjänsten.
Det hade jag ingen aning om.
Han kissade på väggen.
Vi har hållit det borta från pressen.
Dorothy Hrbek, samverkanskoordinator åt borgmästaren. Hur mår du?
- Bra. - Bra.
Kan du ange maxkapaciteten på övervåningen?
Åttiofem.
- Åttiofem personer? - Åttiofem?
- Bra. - Bra.
Om vi går upp, är det inte fler än 85 personer där?
Inte 86 personer?
- Nej, frun. - Då är det ingen fara.
Om vi får gå upp och räkna och kolla brandsläckarna, så går vi sen.
Sen går vi.
Det är inget problem för mig.
Tack, Fancy Dan.
Hoppas det är 85.
Samverkanskoordinator åt borgmästaren. Bra gjort.
- Du vacklade. - Nej, jag preparerade.
- Det var svårt att se. - Jaså? Ditt minspel sa nåt annat.
Du verkade hänförd av det jag gjorde. Du såg pappa i tjänst.
Hallå.
Hej grabbar.
Jag får be om ursäkt.
Det var inte Wesley Snipes på fotot, det var jag.
Och förlåt för det där. Det har visst svällt upp en del.
- Du borde ha lagt på is. - Okej, ge oss en minut, grabbar.
Jag är ledsen, Foley. Miss Saunders, kul att se dig.
Så det var dina killar, tänka sig.
Kan jag bjuda er på nåt? Vad som helst. En drink?
George gör en grym mojito.
Nej, tack.
Vad gjorde de på Rosewoods kontor?
Billy Rosewood tog... stal viktigt bevismaterial
som jag behöver för att fortsätta utreda ditt fall.
De är inte poliser. Hur funkar det, kommissarien?
Förr kunde man ta sig runt ett tillstånd med lite kreativt skrivande,
men i det nuvarande klimatet
måste vi vara så försiktiga med allt vi säger och gör.
Det hjälper att ha nån utanför den officiella befälsordningen.
Du vet väl vad jag pratar om, Axel?
I det här fallet låter det som att de gick överstyr.
Ja, det kan man säga eftersom de försökte döda mig.
Enligt det Taggart berättar, är du inte korgosse själv.
Men du inser pressen som jag befinner mig under här?
Borgmästaren jagar mig.
Jag måste hitta bevisen för att frikänna Copeland,
och jag gör allt som krävs för det.
Hans familj förtjänar det.
Eller Enriquez, eller hur, kommissarien? Hans familj förtjänar också det.
Jag gillar att se det här.
Ni två tillsammans.
När ni jobbar som ett team. Far och dotter. Wow!
Det är så imponerande att du har kunnat upprätthålla
en så stark relation, trots att hon skyddar
såna som du har ägnat hela livet åt att låsa in.
Jag är bara förvånad att det inte stör dig.
Jag menar...
Brottslingar är en sak, men det här är polismördare.
Hur känns det för dig?
Vi riskerar våra liv dagligen.
Det är krig där ute.
Vi förtjänar mer.
Som din Rolex.
Gold Daytona. Visst är hon vacker?
Ja, du sa det bäst när du sa att jobbet är krävande.
Man får aldrig nåt tillbaka.
Inget sånt, åtminstone. Det måste vara en Beverly Hills-grej.
Jag vet bara att jag förtjänade den och tänker njuta av den.
Kul att ni kom förbi.
Vad mig anbelangar, har det varit ett nöje.
Skor för tusen dollar, Rolex-klocka.
Jag har sett korrupta poliser förr, men den killen är på en annan nivå.
Vad tror du?
- Vill du ha min åsikt? - Ja.
- Ett, Grant vet vad som hände Copeland. - Rätt.
Två, Grant vet att vi vet, vilket betyder att han inte bryr sig.
- Så antingen är han dum... - Vilket han inte är.
Eller så är han farlig genom sin makt.
Ser du hur det funkar? Smarta hjärnor som samarbetar?
- Foley och Foley? - Saunders.
Precis. Foley och Saunders.
Men du tycker väl att Grant har rätt?
- Om vad? - Om mig.
Jag såg din blick när han pratade.
Du har valt att representera brottslingar.
Valde jag att bli försvarsadvokat för att reta dig?
Nej, men låtsas inte att det inte är grädde på moset.
Jag har inte gjort nåt på grund av dig. Du fanns inte där.
Vi har båda sabbat det här, okej? Vi kan säga att vi är kvitt.
Där är din hyrbil.
- Ja, men vi är inte klara. - Jo, det är vi.
Åk tillbaka till Detroit. Vi hörs igen om fem år.
Och bara så du vet, om du hade gått i terapi,
så är föräldern alltid föräldern. Barnet är alltid barnet.
Vi sabbade inte det här, du sabbade det. Hejdå.
Okej.
Det här är Rosewood Utredningar. Lämna ett meddelande.
Billy, var är du? Ring mig.
Kan jag hjälpa dig, sir?
Ja. Jag är Nigel Applebottom från Bon Appétit.
Jag undrar...
Skit samma. Jag är för trött. Har ni lediga rum?
Du har tur. Jag har ett rum mot trädgården.
- Bra. Jag tar det. - Underbart.
Priset är 940 dollar per natt plus skatt.
Jag älskar Beverly Hills.
Ditt möte 10.30 är här. Stora konferensen.
Delägarna vill att du tar det. Oljebolagschefer.
Utsläpp vid Alaskas kust. Möjlig uppgörelse.
- Kunden frågade efter dig personligen. - Jag ringer tillbaka. Okej.
- Namn? - Red Michaels.
Red Michaels...
Mr Michaels.
Snälla, kalla mig Red.
Va? Vad gör du? Du sa att du skulle lämna stan.
Red Michaels flyr aldrig ett slagsmål.
Få ut honom. Ring vakten om du måste.
- Jag går till mitt kontor. - Jane.
Kolla på det här.
Jag tog det ur Rosewoods dagbok.
Betyder det nåt för dig? Jag var där idag.
Det var starkt bevakat, även för Beverly Hills.
Gissa vilka som var där.
Killarna från igår kväll.
Ja. De är farliga, Jane.
Du vill inte ha mig där,
men du behöver beskydd, låt mig ordna ett vapen.
Jag måste prata med Sam. Han döljer nåt.
- Låt mig prata med honom. - Aldrig.
- Varför inte? - Du är ingen advokat.
Men jag ser ut som en.
Du ser ut att sälja iPhoneskal till tonåringar i gallerian.
Va?
Det här är vad jag gör. Det här är mitt liv, okej?
Jag kan få honom att snacka.
Okej, och sen åker du till flygplatsen.
Jag vill att du lämnar stan, lämnar mig i fred, försvinner.
Taget.
Och ta av dig den där kostymen. Var fick du tag på den?
I Hollywood. Den här kostymen är grym.
De ville ha 50 dollar. Jag fick den för 39,99.
- Den är hemsk. - För 39,99 dollar är den fabulös, min tös.
Det rimmade.
Vänta lite, så jag får inte ta sköldkörtelpillret med leverpillret?
Stämmer det?
Jösses, Maureen! Lugn. Jag har inte ens tagit dem än.
Vad kan gå fel? Min lever är redan kliniskt död.
Du, jag måste sluta.
- Är det Copeland-akten? - Ja.
Den verkar öppen.
Vid det här laget borde den vara helt igenstängd.
Jag var på uppställningsplatsen.
Visste du att det fanns en övervakningskamera i Copelands bil?
Inte så märkligt. En del av en hemlig operation.
Men ingen i insatsstyrkan tänkte säga det till mig som utreder fallet?
Inspektören,
ditt extremt uppmärksammade mordfall visade sig lösa sig självt.
Vore jag du, skulle jag skatta mig lycklig
och sluta försöka vara så jävla intressant.
Uppfattat?
Jag är ledsen, sir, men kan du titta?
- Det är inte typen vi använder. - Precis.
- Var är minneskortet? - Precis!
Din expartner bröt sig in på uppställningsplatsen
och igår var Axel Foley där och snokade runt.
Så allt verkar bli mer intressant av sig självt, sir.
Fan.
Fan, fan, fan.
Det här är Rosewood Utredningar. Lämna ett meddelande.
Röstbrevlådan.
Jag försöker komma på varför han skulle hålla sig undan så länge.
- Rosewood är inte lättskrämd. - Det är det som oroar mig.
Vi har sällskap igen. Din kille Bobby skuggar oss.
Inte min kille.
Jo, det är han. Jag såg era blickar på stationen.
Bara så jag förstår: Ni var ihop, men inte nu längre?
Bara så jag förstår: Du är fortfarande singel?
- Jag lever faktiskt i celibat. - Det behövde jag inte veta.
Jag behöver säga vissa saker som inte sagts som borde sägas.
- Är det här ett tal? - Det är inget tal.
Jag talar från hjärtat. Du är mitt enda barn.
Eller hur?
Jag har bara varit pappa så länge du har varit en dotter.
Jag lär mig vartefter. Det gör vi båda.
När du var fem hade jag varit jag pappa i fem år.
När du var tio, när du var 20 och nu är du...
- Fortsätt. Chansa. - Jag vet hur gammal du är.
- Jag slår vad 100 dollar att du inte vet. - Ursäkta?
- Tror du det? - Gissa. Jag räknar till tre. Ett...
Broncon. Till höger.
Sänk den!
Två...
Nej!
David 14! Skottlossning!
Jag behöver förstärkning vid Wilshire och Doheny!
Nej, nej, nej!
När jag börjar skjuta, huka dig och spring.
Gick det bra?
Ja. Gick det bra?
- Jag mår bra. - Allt väl?
Din födelsedag är den 24 mars och du är 32 år.
Snyggt skott.
Tack. Det uppskattas.
Om inte du hade gjort det, hade jag.
Du har svårt att erkänna när du behöver hjälp, va?
Spelar du orolig terapeut nu?
Det kan hänga ihop med din ansträngda relation med Jane.
Du vet ingenting om min relation med Jane.
Hur är det med din relation med Jane?
Vi har ingen. Hon bröt med mig.
Jag är inte rädd att säga det. Hon bröt. Vill du veta varför?
- Jag har flera idéer. - Hon ville inte dejta en snut.
Vilka var de här?
Hejdukar från en kartell i Adelanto.
Flera av dem greps här i oktober.
- Av Rosewood, gissar jag. - Ja. Utredningen stagnerade.
- Åtalet las ner, bristande bevis. - För att Grant översåg fallet.
- Hur visste du det? - Foley! Kom hit.
Ursäkta mig.
Plötsligt kom de här gangstrarna emot oss med automatgevär.
Jag kunde inte tro det! I Beverly Hills!
Och Manolo räddade dagen.
Han skällde...
Taggart, jag vet att du är sur, men kolla.
Vet du vad?
För tre dagar sen mådde jag jäkligt bra.
Jag vaknade bara tre-fyra gånger per natt för att pissa.
Idag har mitt blodtryck ökat med 40 punkter.
Men din hy är fantastisk. Vad du än gör, funkar det.
Fan också.
Billy jobbade i månader på fallet.
Det är samma killar. De borde ha åkt in, men fick gå.
Vi testade drogen. Det var pulver.
Billy anklagade Grant för att ha bytt ut det.
Han svor att Grant var korrupt. Jag sa att det inte gick ihop.
Men du känner Billy. Han släppte det inte.
Det gjorde många förbannade.
Det ingår om man sköter jobbet rätt.
Han slutade på grund av det, anklagade mig för att inte stötta honom.
Men alltså, jag känner Grant.
Han är en skicklig polis.
Jag lärde upp honom, för Guds skull.
Han var min färsking när jag körde radiobil.
Och Billy var din partner i 30 år och han är i knipa nu, Taggart.
Kom igen.
Eller, vänta lite.
Är du med på skiten?
Hur kan du ens fråga mig det?
Efter fyra årtionden av vänskap?
- Vad vill du ha mig, Axel? - Jag vill att du börjar bli polis igen.
Försvinn från mitt jävla kontor! Nu!
Åk till Detroit, där du hör hemma!
Abbott!
För helvete! Kom hit! Vad är det för skit?
Du gör Beverly Hills till nåt jävla Ciudad Juarez.
Det var ett bakhåll. Vad skulle jag göra?
Du är avstängd, utan lön,
i väntan på en utredning av din hantering av Copeland-mordet.
Lämna in din bricka och ditt vapen. Nu!
Jag antar att du inte vill lösa det här, chefen.
Bara styra upp det.
Din jävel.
- Vad sa han? - Vi får klara oss själva.
Och du vill inte bara ge upp? Efter det som hände precis?
Det var läskigt,
men min erfarenhet säger mig att vi närmar oss.
Närmar oss vad? Jag är advokat, inte snut. Eldstrider är inte min grej.
Ingen annan kommer att hjälpa din klient och leta efter Rosewood. Det är bara vi.
Det är nästan sant, men fallet är mitt.
Jag råkar ha lite fritid nu.
- Avstängd? - Ja.
- Låt mig gissa. Är det första gången? - Ja.
Grattis. Jag jobbar som bäst när jag är avstängd.
Jag är jätteglad över att vara här. Vad mer har du inte berättat?
Kamomill?
Tack.
Hur mår du?
Det är okej.
Hurså?
Det var en intensiv dag. Jag undrar bara.
- Hallå? Var finns det socker? - Jag hämtar det.
Nån gjorde mig en tjänst och jag fick veta att huset köptes kontant i augusti.
Du vet var sockerlådan är och allt? Du känner dig bekväm här.
Kanske för bekväm.
- Vem köpte huset? - En fond som heter Ocean Equities LLC.
De har köpt och sålt flera lyxhus de senaste fem åren.
De har bankkonto på Century Citys filial, Financiero Culiacán.
Culiacán. Kartellen tvättar absolut sina knarkpengar där.
- Vad är kopplingen till Copelands mord? - Det är oklart.
Nej, inte alls. Rosewood visste att nåt pågick i huset.
Huset intill är till salu. Jag såg det när jag var där.
Därifrån kanske jag kan smyga över.
Det låter lagligt.
Huset är tillgängligt för visning. Enligt överenskommelse.
Jag känner nog nån som kan få in oss.
Achwell!
Serge!
Hej! Kul att...
Okej. Ja, då så.
Det här är Jane. Minns du Jane?
Det kan inte vara Jane.
Det är Jane.
Hon är så vacker! Minns du ens mig?
Du är omöjlig att glömma, Serge.
- Det här är Bobby. - Inspektör Abbott.
Oj... Vad?
Inspektör Abbott.
Hababt?
Habab... Habaty?
- Abbott. - Abbabb. Ah, Abbott. Abbott?
Abbott. Inspektör Abbott. Ab. Butt.
Serge.
Vad?
Jag känner...
Jag känner kemän.
- Vad känner du? - Kemän mellan de två...
- Kemän? - Magnetismen?
- Jaha! Kemin! - Hur länge har ni varit ihop?
- Vi är inte ihop. - Längre.
Jag är på hemligt uppdrag med Achwell Foley och jag är så lycklig.
Achwell, de där två är så söta ihop. Så heta.
De är som två små titiapur.
Två små vad?
Titiapur.
- Titiapur? - De har samma partner livet ut.
Det där låter fel.
Du borde kanske komma på nåt annat än titiapor.
Kalla inte svarta för apor. Du får spö trots din brytning.
Serge. Herregud! Du ser fantastisk ut!
Håll käften! Det är du som gör det.
- Håll käften! - Håll käften!
Håll käften båda två.
- Vilka är de här? - Klienterna jag berättade om.
Det häpnadsväckande paret.
Tack för att du tog emot. Jag heter Jacqueline och min man, Chad.
Och det här är den väldigt rika och framgångsrika svärfadern.
Ja, men hallå där, pappa.
Så, vad söker du?
Jag försöker hitta det perfekta stället åt min flicka och hennes lilla man.
Jag vill inte skvallra, men...
Jackie, ska du berätta?
- Vad? - Att du är gravid.
- Jag ska få ett barnbarn! - Farfar Achwell!
Morfar.
- Ja, men en farfar är mer lekfull. - Men morfar är bättre.
Barn är en gåva, men ibland inte.
Min unge är lite av en förlorare.
Han är fyra, men det märks redan.
Ja, det märks. Glasögon och allt.
Visst är det elegant?
Herregud, vilka bitchiga kolonner.
Okej, vi har åtta sovrum, tio badrum, en pool, ett spa, en bastu...
- Hur många badrum sa du? - Tio.
- Lägg av. - Jag skojar inte. Det är viktigt.
När man har fester har man plats att ha sex.
- Kärleksfester. - När var du på sån fest senast?
- Igår kväll. - Lägg av.
Nej, det går inte. Jag är trött och behöver basta.
Vi borde basta tillsammans. Vore inte det gulligt?
Visa turturduvorna bastun och dra igång värmen.
Jag ska ringa min bankir.
Möt oss.
Ni är så gulliga. Ärligt talat, hatar jag det.
Nej, jag är glad för er skull.
Jag älskar kärlek och lycka. All sån skit.
- Huset äger, eller hur? - Ja.
Det är en dröm.
- Gillar ni badrum? - Vi använder dem.
Absolut. Samma här.
Jag är singel.
- Nej. - Jo.
Jag dejtade nån, men jag fick veta att han fotat mina fötter i hemlighet
och sålde bilderna på nätet, så vi jobbar på saken. Ja.
Oj! Kolla klädkammaren här.
Tror du att de som bodde här faktiskt gillade det här huset?
Ja, jag tror att de tänkte:
"Vi gör det intressant.
Vi tar lite brungrått och lite till, lite barockt och lite brungrått.
Om du inte gillar det, har du min vita dörr där."
Herregud! Du kan tala med dialekt.
Jag är så ledsen. Min fru älskar inredningsdesign.
Herregud. "Fru." Jag glömmer bort det. Kom hit.
- Okej. - Men hörni!
Allt klart.
- Då så, Ashley. - Då så, Axel.
Vänta. Herregud. Axel? Ashley?
Tillsammans blir vi "Actually".
Tänker ni köpa huset?
Det här huset funkar inte för oss. Vi köper det inte. Det är hemskt.
Nu drar vi. Vi har annat att titta på.
- Tack så mycket. - Jag håller med.
- Jag gillar taket. - Ett vidrigt hus.
Jag hatar det så mycket. Nej, det är okej. Ja.
Ja, vad är det?
Vi har ett problem. Foley var precis vid huset.
Herregud! Jag berättade ju om honom.
Ska vi ringa våra Sinaloa-vänner?
Nej, vi behöver inga fler lik.
Vi behöver det där jävla minneskortet.
Jag tar hand om det själv.
En av de svarta Navigator-bilarna stod under en presenning.
Färgöverföringen kommer från krocken med Copelands bil.
Och jag hittade den här.
Jag har sett såna här.
Militären stör mobilsignaler med dem så de inte kan utlösa IED:er.
Eller ringa efter hjälp.
- Din kille talade sanning. - Det är över.
Vi är klara.
Klart för dig, inte för mig. Jag måste gå till Taggart.
Gå till Taggart med vad? Skumma fastighetsaffärer och lite färg?
Grant vet redan att vi var vid huset, bilen har redan flyttats.
Vill du sätta dit Grant, behöver vi minneskortet.
- Endast Billy vet var det är. - Grant var inte min måltavla.
Jag jagar ingen mördare.
Jag jagade rimligt tvivel i Sams fall, vilket jag har.
Sams farbror, då? Vad heter han? Chalino?
Chalino, ja.
Han kanske pratar med oss, för Grant försöker sätta dit hans brorson.
Hör ni hur ni låter just nu?
Jag blir avstängd.
Ni har ingen jurisdiktion, ingen backup. Dags att använda lagen.
Skitsnack. Vi måste försöka prata med Chalino och hitta Rosewood.
Vi måste göra nåt.
Jag är så korkad.
Det handlade varken om mig eller mitt fall, utan om dig.
Jag kom till stan för att jag var orolig för dig.
Du kom för action. Du gör alltid så.
Du kommer till stan och försöker spela stor hjälte.
Typiskt Axel Foley.
Jag ville vara en större del av ditt liv och jag försökte.
- Hur då? - Du tryckte bort mig.
Och du gav alltid upp.
Du kämpade aldrig. Jag är din dotter. Det enda du nånsin kämpat för är jobbet.
Jag har självfallet aldrig varit pappa, men...
Så det du tänker säga är irrelevant.
Jag kan säga att när min pappa flyttade mig och familjen
till Beverly Hills från Chicago, var jag så förbannad på honom.
- Växte du upp i Beverly Hills? - Tekniskt sett, ja.
- Vad? - Okej. Nu blir allt tydligt.
Beverly Hills Bobby.
Jag vet inte varför din dotter verkar hata dig så mycket,
men jag hatade min pappa för att han var självisk.
Vi flyttade mot vår vilja.
Och inom ett år hade han lämnat min mamma.
Det var först nyligen som han insåg hur det påverkat oss.
Han ringde mig för ett par år sen och bad mig hälsa på.
Han såg mig i ögonen och bad om ursäkt.
Det betydde mycket.
Jag är inte skyldig nån nån ursäkt, okej?
Jane stängde mig ute ur hennes liv. Det var inte tvärtom.
Jag pratade med en kompis som jobbar här nere.
Chalinos verksamhet drivs härifrån, så killarna här är beväpnade.
Är du nervös?
Visst. Jag mår bra,
men det är nog sunt att vara lite nervös på en bar full med vapen.
Är du inte nervös alls?
Bobby, jag är från Detroit. Det här är som att gå ner på sportbaren.
Det här är inte alls som sportbaren.
- Vad önskas? - Två öl?
Ser du honom här?
Är det Chalino?
- Varsågod. - Tack.
Han är en artist.
Vet du vad varje artist behöver?
- Vad? - Att känna sig uppskattad.
- Nej. - Jo.
- Nej, nej... Låt bli! - Bravo!
Chalino! Herregud!
Det är den bästa versionen jag nånsin har hört av vad det nu var.
Du har en ängels röst. Du måste dela den med världen!
Vill du verkligen jävlas med mig? Med sånt skitsnack? Vad i helvete...
Vi är här för att vi vet att de försöker sätta dit din brorson Sam.
Han får livstid för ett mord han inte begick.
Vi har ett erbjudande. Vi kan hjälpa honom.
Perfekt, Papi. Jag tar det, för fan.
Vänd nu om och traska ut.
Men du får hjälpa oss ta fast Grant.
Hörde ni? Förstår ni vad jag menar? Det här är poliser, okej?
Kan ni fatta att de jävlarna kommer hit som om vi vore några jävla polare?
- Ge mig ett jävla bra skäl att lita på er. - Hördu... Hallå!
Min dotter representerar din brorson.
De försökte döda henne också.
- Är Beverly Hills-advokaten din dotter? - Hon dog nästan.
Därför vill jag ta Grant. Han ska ut.
Vi får Grant och Sam frias. Alla vinner.
Det är din turdag. Kom, jag vill prata med dig.
Okej! Dags att resa på sig! Det här är min jävla plats!
- Så, vad är grejen med Grant? - Grant är högsta hönset, Papi.
Högsta hönset.
Han har snutar som jobbar åt honom för att skydda kartellens intressen.
Droger.
Kartellens intressen är droger. Du smugglar knark.
Jag är mer än så, okej? Begränsa mig inte.
Jag har många skikt, jag är komplex.
Lugn, vi ser att du har många skikt.
- Som en vacker lök. - Med glitter.
Underbar sångare.
Varför dödade Grant Copeland?
Han skulle bli laglydig.
Jag hörde även att han pratade med nån vit privatutredare.
Rosewood.
- Vad hände med honom? - Oj... Med privatdeckaren?
De tog honom när han snokade i östra delen av hamnen.
Där de tar in drogerna.
Och...
Kom hit.
Det är allt jag säger.
Vi måste till hamnen.
Jag hade skyndat mig, för sista sändningen går ikväll.
Pressen är hög.
- Tack för informationen. - Visst, men vänta lite...
En sak till:
Om ni lurar mig, får mina polare leta upp er.
Särskilt dig.
Det vill du inte.
Lycka till.
Okej.
Du minns häromdagen när du pratade om att vara ärlig om sina känslor?
- Ja. - Var ärlig mot mig nu.
- Okej. - När han siktade mot ditt huvud...
Sket du på dig då?
För jag hörde ett ljud, nåt som sprutade och sen en konstig min.
Jag tittade på dig...
Händerna! Visa händerna!
- Vad fan? - Händerna på bilen! Nu!
Okej!
Vad är det här?
Inspektör Abbott, det här är inte bra.
Nån sätter dit mig. Det är en jävla fälla! Ni...
Nej, nej. Lyssna...
Jisses.
Jag är besviken på dig, Axel.
Vi ska slåss i kriget mot droger, inte delta i det.
Du har sett för många filmer, Grant. Det håller aldrig i rätten.
Men du behöver väl inte det?
Du behöver bara hålla oss inlåsta här och betala några av dina män
för att dumpa oss vid piren så är det klart sen.
Vet du, du och jag,
vi är mer lika än du tror.
Vi båda... gör vad som krävs för att ställa allt tillrätta.
Jag vill fråga dig en sak.
Lyssnar du nånsin på det du säger?
För det är högsta nivån av det bästa skitsnacket du kör med.
Hördu, har du nånsin blivit skjuten i tjänsten?
Ja, det har jag.
Jag ska visa dig nåt.
Ett rövhål bröt nästan mitt vadben.
Jag trodde att jag aldrig skulle gå igen. Vet du vad jag fick för det?
En klapp på axeln och ett band.
Ett jävla band.
Vad tror du att kartellen ger dig?
Privat pensionsförsäkring och andelslägenhet i Boca?
Jag har inte ens råd att bo i staden där jag blev skjuten.
Vad är det för rättvisa?
Jag fick inget band när jag blev skjuten. Vad var det för band?
Jag beundrar dig nästan. Du är fortfarande ute på gatorna
och jagar och skjuter, trots allt som jobbet kostat dig.
Hur mår Jane förresten?
Ja?
Chefen? Renee Minnick, sir. Min partner och jag patrullerar helger.
Grattis. Vi är stolta över er.
Johnny, vad tusan? Kom och hjälp mig städa upp här!
Inte nu, Maureen! Herregud! Du ser väl att jag tränar?
Sir, är allt som det ska?
Ja då, men gift dig aldrig. Okej? Vad ville du?
Om du inte visste det,
har kommissarie Grant gripit Foley och inspektör Abbott för kokaininnehav.
Kokain?
Tog Grant Foley?
Du måste vara galen.
För Guds skull.
Vad fan?
Helvete.
Du ser för mycket på film.
Inspektör Abbott.
Vad fan?
Jag sa ju det. En bortkastad ungdom.
- Vänta, vad ska vi göra? - Sch! Kom igen.
Den här vägen.
Helvete!
De är i M-20.
- Ska du vänta på hissen? - Fan, de är borta!
- Lås igen! Kalla på förstärkning! - Fan!
- Hallå! - Vad?
Vad fan?
Vad? Vart ska du?
Följ mig bara.
- Vänta. Vänta! - Kom igen!
Nej, vad gör vi på taket? Det här är ologiskt.
För den här är på taket.
Nej, vi kan inte göra det. Jag kan inte. Det är en dålig idé!
Jag tycker att du är lite negativ, för de vill döda oss,
du är helikopterpilot,
och jag är ganska säker på att det är en jävla helikopter. Vad sägs?
Helvete!
Vadå: "Ah!" Hoppa in i den jävla helikoptern!
Vi låste inom sekunder. De kommer inte ut.
- Är de kvar i byggnaden? - Ja, sir.
- Vad gör du? Vi måste iväg nu. - Okej. Ja.
Snabbare, vad fan! Det här är inget lågprisflyg. Kom igen!
Det ska vara som att cykla, bara hoppa in och fixa det!
Du är utbildad för det här!
- Sätt fart! - Håll käften! Jag försöker fokusera.
Alla enheter, lystring. De är på taket, för helvete!
Den lyfter. Stick!
- Vad fan, jag trodde att du var elitpilot! - Jag var det.
Men som du sa, inte nu längre.
Se upp!
- Du ser nervös ut. - Jag är det.
- Varför är du så nervös? - Jag kraschade en jävla helikopter, okej?
Jag blev psykad och flög aldrig igen. Därför lämnade jag LAPD.
Vad? Vänta...
Landa!
- Jävlar! - Fan!
- Helvete!
Du kraschade en helikopter och jag får veta det först nu?
Förlåt, jag insåg inte
att planen var att stjäla en helikopter från taket på en jävla polisstation!
Jag insåg inte att du är sämst på att flyga helikopter.
- Då hade jag hittat på nåt annat. - Jag sa ju att det var en dålig idé!
- Fan! - Vad?
De är under radarn. Vi måste spåra dem från marken.
På väg västerut.
Vad fan?
- Snälla, kan du hålla käften nu? - Åh, herregud!
Vad fan håller de på med?
Kör åt sidan! Jag menar, landa!
Det är Grant!
Han skjuter på oss!
- Jag svimmar snart. - Nej, det gör du inte!
Hördu! Hallå!
- Herregud! - Hallå!
- Vad fan? - Flyg den jävla helikoptern!
- Ta bort vapnet! - Jag skjuter dig om du inte flyger den.
Först dig, sen mig. Jag dör inte i nån helikopterkrasch!
Hallå! Vad i helvete? Hallå!
Alla enheter, lystring.
De är på väg mot BHPD.
Jag tänker landa.
- Här? - Ja.
Herregud!
Foley! Du driver med mig! Stal du en jävla helikopter?
Grant!
Grant kommer där!
Fan också!
Fan, han träffade!
Okej, vänta!
- Jag har ingen rotor! - Va?
- Han sköt av min rotor! - Har du en till?
- Fan! - Fan! Jävlar!
- Kan du vara tyst, tack? - Helvete!
- Jag landar hårt nu. - Va?
En hård landning!
- Fan! - Snälla, säg inget just nu.
Nej, det var bra. Det var bättre än om jag hade gjort det.
Men inte mycket bättre.
Men mycket sämre än en riktig pilot.
Kom igen, vi måste dra.
Hallå! Ursäkta mig!
Vad fan är det som händer? Det här är privat egendom.
Vi har ett litet problem här.
Nån sitter fast där inne.
Jag hade gärna hjälpt er, men...
Ni sätter mig på pottan här, juridiskt sett, så...
Åt helvete med allt det där! Nån är döende. Gör nåt nu!
Fan! Okej. Jag får ringa min advokat.
Min caddie får göra det. Davis! Kom hit. Kom igen.
- Davis, rädda oss! Hjälp oss. - Kom!
En gammal dam sitter fast i helikoptern.
Var en hjälte. Håll andan. Hämta ut damen!
Hallå! Kom tillbaka! Vad gör ni?
Vi måste ta oss härifrån.
- Vänta, jag ska ordna en bil. - Bilstöld, varför inte?
Hej bror! Jag ska vara ärlig mot dig.
Vi är poliser och behöver låna en bil, för vi löser att fall och det är nödläge.
- Få se legitimation. - Jag har ingen. En lång historia.
De försöker sätta dit oss, men ställer du upp?
Jag lider med dig. Det gör jag.
- Så du lånar ut din bil? - Aldrig!
Jag har jobbat här i tio år, bror. Vad vill du att jag ska göra?
Ge dig en bil för att vi är bröder?
Bröder emellan. En bror i trubbel, en bror är i nöd.
Ja, men nej. Jag mister jobbet, men vi är okej?
- Det är okej? - Vi är bröder!
Jag har tre barn och en labradoodle. Hans höftoperationer kostar 43 000 dollar.
Det ska betalas med det här jobbet.
- Kom igen, det är ett nödläge. -"Jag är din bror."
Är vi på familjepicknick?
- Du är en bra man. - Jag vet det.
Du bryr dig om familjen och hunden, men vi har problem. Hjälp en broder.
Mrs Weinstein, hur mår du? Lämna den där. Jag kommer.
- Nej! - Så du gör så?
- Det kallas kodväxling. - Så du är en kodväxlande typ?
Hej! Kul att se dig!
Är det här vad jag skulle vänta på?
Ser man på, inspektör Abbott.
Hej farbror John.
Kan du prata?
- Grant grep dem? - Ja, sen flydde de.
Jag har efterlyst dem, men jag vet inte vem Grant mutar.
Billy hade rätt om honom. Jag borde ha lyssnat.
Din pappa har inte hört av sig?
Fan.
- Jag sa dumma saker. Det var inte bra. - Sluta.
Han kan inte alltid uttrycka det, men han bryr sig om dig mest av allt.
Det är Axel. Lämna ett meddelande.
Hej, jag måste verkligen prata med dig. Jag sa en del saker.
Ring tillbaka. Jag lovar att svara.
Kör.
Din grabb Chalino kunde ha varit mer specifik om platsen.
- Tror du att han ljög? - Jag vet inte. Vi får leta vidare.
Vad är det här?
Hallå.
Det är lastbilen från kartellens hus.
- De ser inte ut som fackanslutna arbetare. - Verkligen inte.
Du! Det där är Rosewoods bil.
Den blå med den där skiten på taket. Kom.
Okej. Kom hit.
Ja, kom hit.
Jag ska berätta var kortet är.
Jag gömde minneskortet...
...på ett litet ställe som heter:
"Dra åt helvete."
- Varför tog det sån tid? - Sightseeing.
Jag älskar LA så här års.
Smogen och röken från skogsbränderna är magisk.
Få mig inte att skratta.
- Inspektör Bobby Abbott. - Billy Rosewood.
Ja, jag vet. Vi måste skynda oss.
Sista lastbilen är snart lastad.
- Man kan aldrig ha för mycket eldkraft. - Billy Rosewood.
Jag har saknat dig.
Helvete.
Var fan har du gömt minneskortet?
- I min Rambo-kniv, på mitt kontor. - Vi måste berätta för Jane.
Jane.
Hej Axel.
- Grant? - Ja.
Var är hon?
Jane? Jo, Jane. Jane mår bra.
Hon gör det inte lätt för mig.
Du kan väl göra mig en stor, fet tjänst,
och ge mig kortet och bilen innan jag gör nåt jag ångrar.
Var är hon?
Vi är vid Sunset Points lager på Alameda.
Du har en timme på dig.
Säg åt kartellen att inte döda dem förrän jag har kortet.
Packa ihop stället.
Få dina killar att plocka ner allt.
Han har Jane.
- Du sa "inga presenter". - Åh!
Vad gulligt! Inkontinensskydd.
Det betyder mycket. Tack allihop. Hallå?
Hej Jeffrey.
Foley, säg inte att du är gripen igen.
Två gånger, men jag rymde.
Du jävlas, va?
Du måste spåra Janes telefon.
Jag behöver veta var hon är.
Okej, du jävlas inte.
Hon är i knipa.
Okej, 738 Beverly Crest.
Den jäveln ljuger. Hon är i huset.
Mobilen är på och har varit där ett tag.
Ring om den rör sig.
Ja. Axel... Var försiktig.
Ja, okej. Var försiktig. Han vill att jag ska vara försiktig.
- Mår alla bra? - Jag mår bra.
- Det finns inget bälte i mitten. - Åt helvete med bältet! Vi lever farligt!
Vi behöver förstärkning.
Vi är på flyende fot i en lastbil full med kokain.
Det är nog oklokt att be om förstärkning.
Vad gör du?
Vad fan gör du?
Skaffar förstärkning.
Jag har saknat dig, Axel.
Jag har aldrig varit i den här änden av jakten förr.
Man lär sig gilla det.
Har han tagit dig till en strippklubb än?
Nej, det har jag inte. Jag tar inte med honom dit.
Varför inte?
Han har haft samlag med mitt barn.
Det här är genant.
Se upp!
Taggart skiter på sig.
Ingen förstärkning för oss, då.
- Hur mycket tid kvarstår? - Tio minuter.
Vad är planen, kommissarien?
Ta minneskortet, döda min far?
Så försvinner allt?
Så smart. Det måste vara dina Foley-drag.
Vet du mitt största problem med min pappa?
Hans maniska fokus. Det gjorde mig galen.
Han var obeveklig. Ironiskt nog är det ditt största problem nu.
Lycka till, din skit.
Jag behöver ingen tur, raring.
Jag styr berättelsen.
Enriquez, Copeland, Rosewood, Foley.
Det finns bara en lös tråd och det är du.
När folk får höra att din pappa dödades av kartellen,
kommer de tro på det. De kommer att säga:
"Axel Foley, tänk att han klarade sig så länge."
Men hans genomhederliga dotter, Jane Saunders?
Vad tror du hände? Hon kanske körde i ilfart på Mulholland,
på väg till polisstationen för att ta reda på vad som hänt pappsen,
tog en kurva lite för snabbt och seglade ut över en klippa,
utan en bärgningsvajer som fångar henne den här gången.
Lycka till.
Håll ett öga på henne.
Övervåningen!
Stick! Jag täcker dig!
Släpp era vapen!
För helvete, Foley. Då var det dags igen.
- Han har inga kulor! - Fan.
Kom igen, din kuksugare!
Taggart!
Jösses, Billy! Du ser ut som skit!
De har torterat mig i två dagar.
- Vad är din ursäkt? - Här!
- Vad ska jag göra med den? - Skjuta skurkar!
Vi behöver inte göra det nu, men jag vill ha en ursäkt sen.
Herregud, Billy.
Jag räddade ditt liv och kommer snart att dö för dig.
Det vore trevligt att höra orden.
Vet du vad? Skit i dem.
Vi mejar ner dem på tre.
Två problem med den planen, Billy.
Ett: Du är helt jävla galen. Två: Jag kan nog inte ta mig upp.
Släpp era vapen!
Herregud! Vissa saker förändras aldrig.
Silva! Kom hit!
Var är hon?!
Axel Foley, du är en äkta skitstövel,
och jag menar det som den bästa av komplimanger.
Jane!
Hördu, vad gör vi här?
Ett par ensamma gamla poliser, Vad ska vi göra?
- Döda varann? Till vilken nytta? - Sänk vapnet!
Okej.
Jag förlorade min familj.
Frun ville skiljas.
Barnen pratar inte ens med mig. För vad?
Ingen vill höra ditt skitsnack.
Du är ingen polis. Du är kriminell!
Jane!
Nej, nej, nej.
Du kommer att klara dig.
Jag borde ha lyssnat tidigare, Billy.
Säger du det?
Kom hit.
Nej. Okej, det räcker.
Du är så stel.
Det är min rygg.
Fan också. Axel.
Fröken, snälla. Du får möta oss på sjukhuset, okej?
Det löser sig.
Du har ett lunchval. Köttfärslimpa och friterade knyten eller...
Oj, det var nog bara det.
Är det friterade majsknyten eller nåt?
Det står bara "friterade knyten".
Det har bara gått några dagar. Han är bättre, men han blir kvar ett tag.
- Får jag träffa honom? - Andra våningen.
Tack så mycket.
Hej. Vad vill du ha idag?
Kan jag få en burgare medium well, pommes och en vaniljshake?
- Visst. Tack. - Tack.
Jag tänkte att du var här.
Hej.
- Vill du ha nåt att äta? - Jag är nöjd.
Hur mår du?
Enastående.
Jag känner inget som droppar, så. Så jag mår bra.
Vad har jag missat?
Kommissarie Grant och fem andra är döda.
Tre förövare är inlagda och under övervakning.
Och din klient?
Domaren fick minneskortet. Åklagaren lade ner alla åtal.
Varsågod.
Hur mår du?
- Du vet att vi måste tillbaka. - Jag mår bra.
Låt mig säga dig en sak. Du hade rätt.
Du sa att en förälder alltid är förälder och ett barn alltid är ett barn.
Det är äkta sanning och...
Jag gjorde bort mig.
Förlåt.
Tja...
Du vet när du sa att du...
...har varit en far lika länge som jag har varit en dotter?
Jag har aldrig tänkt på det så.
Och ja, föräldern bär ansvaret, men jag är också vuxen nu.
Får jag en chans till?
Dealen är att du blir återställd först.
Sen när du är det, ring, så pratar vi.
Jag vet inte. Du kanske stannar längre.
Du säger alltid att de älskar dig i Beverly Hills.
Okej, det är taget.
Jag är väldigt stolt över dig, Jane.
Det är jag verkligen.
Vi går tillbaka, pappa.
Okej, coolt. "Pappa." Jag gillar det. Jag älskar det! Ja!
- Kan du hjälpa mig från pallen? - Ja.
Det är mycket lättare att sätta sig än resa sig upp. Bara... Så där ja.
"Pappa." Du vet att "pappa" är bara en stavelse från "pappsen".
Se på dig. Du kan ju.
Ja, det är nästan... Ta din plånbok.
"Plånbok." Plötsligt ser jag min framtid.
- Va? - Du blev precis en 83-åring.
Jag blev nyligen skjuten, därför går jag... Förvräng det inte.
Du behövde inte bli skjuten för att vi skulle umgås.
Nej, men det hjälpte. Det kan du väl erkänna?
Om jag inte hade blivit skjuten, hade vi inte korsat gatan tillsammans nu.
Lova att inte försvinna igen.
NÅGRA DAGAR SENARE...
Inspektören...
Får jag ställa en personlig fråga?
Nej.
Jag undrar hur ofta du och Maureen
älskar?
- Billy, vad fan? - Det är bra för äktenskapet.
Ut! Ut ur bilen! Hoppa ur!
- Hallå! - Åh nej.
Ni två är det sämsta jävla övervakningsteamet som nånsin levt.
- Nånsin. - Herrejävlar.
Det har bara gått en vecka. Du ska vila på sjukhuset.
Jag vet, och ni ska se till att jag inte sticker härifrån.
- Det är Janes verk, va? - Vi är oroliga för dig.
Var inte det. Jag mår bra. Jag behövde bara komma ut lite.
Där uppe är alla gamla och sjuka.
Alla hostar och harklar sig, gnäller och stönar och skit.
- Du skulle passa perfekt, Taggart. - Dra inte in mig.
- Jag vill ha en köttbit. Jag är utsvulten... - Nej.
Vadå "nej"? Jag har ätit sjukhusmat i en vecka och behöver äta riktig mat.
Inte en chans.
Jag vill inte ställa till nåt, jag vill bara ha en köttbit.
Du känner och förstår mig. Du vet att jag behöver det här.
- Gör det inte, Billy. - Vi båda vet att jag kommer att göra det.
Skit samma. Vi tar en biff.
- Så ska det låta. - Jag blir ju inte yngre.
- Nu kör vi. - Inte ett ord till Jane. Det är en order.
- Inte ett ord till Jane. - Nej.
Det här blir fantastiskt. Lita på mig.
Undertexter: Marie Roos