Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
En els llunyans confins del Món Mare,
orbitant al voltant del gegant gasós Mara, es trobava la petita lluna de Veldt.
Allà, un poble d'humils pagesos vivia amb senzillesa de la terra
fins que l'ombra d'una nau de guerra va caure sobre els seus camps.
El comandant de la nau, l'almirall Noble,
els va exigir més del que podien donar.
Llavors, una dona anomenada Kora i un home anomenat Gunnar
van marxar del poble
a la recerca de guerrers per plantar cara al cuirassat.
A Neu-Wodi, el poderós Tarak es va unir a ells.
A les mines de Daggus, la feroç Nèmesis.
Al coliseu de Pòl·lux, el rebel general Titus.
I al planeta Sharaan,
Darrian Bloodaxe i la seva mà dreta, Milius.
En una emboscada als molls surants de Gondival,
la Kora va derrotar l'almirall Noble,
i va deixar el seu cos destruït a la rocallosa costa.
Els guerrers victoriosos van tornar a Veldt per cobrar,
car l'amenaça del cuirassat havia desaparegut...
O això pensaven.
Comandant Cassius.
- És viu? - Sí.
Amb prou feines.
Però està molt dèbil.
Ha estat en mort cerebral un temps.
Ignorem l'abast dels danys.
En sabrem més quan el traguem de la crisàlide.
Vies respiratòries lliures.
No necessita assistència.
Almirall.
Almirall, soc jo.
Cassius?
Sí.
On soc?
A la seva nau, senyor.
La Mirada del Rei.
Hem estat a l'òrbita de Gondival
amb l'esperança que es recuperi.
I els antics déus han sentit les nostres pregàries.
Cassius, escolta'm.
Ella és a Veldt.
Qui?
Qui hi és?
La que deixa marques.
És a Veldt.
Posa rumb a Veldt.
Sí, almirall.
De seguida.
Soc el Hagen.
Ell és el Den.
Benvinguts al nostre humil poble.
Deveu estar cansats i famolencs.
I assedegats.
Us hem preparat menjar i beguda a la casa comunal.
Som-hi. Veureu que som molt bons amfitrions.
Portem els urakis a l'estable.
Han tornat.
I quina pinta fan?
Forts, com guerrers, suposo.
- Quants són? - Sis.
- Amb la Kora i el Gunnar. - Sis.
No importarà com de forts siguin, no creus?
Comandant Cassius.
Soldat, tot va com previst, espero.
Sí, senyor. Tot està en ordre.
No ha passat res estrany?
- No, senyor. - Molt bé.
Asseguri's que la collita estigui recollida
i llesta quan arribem d'aquí cinc dies.
Cinc dies?
Endavant.
Si us plau, mengeu. Deveu tenir molta fam.
D'acord.
Els pobletans us han preparat un banquet
com a mostra de lleialtat i gratitud per la vostra arribada.
Però on és la gent?
¿Com us sentiríeu
si no poguéssiu plantar cara per protegir casa vostra?
Si haguéssiu de demanar a altres que donessin la vida per vosaltres.
La nostra presència no els hauria d'avergonyir.
Empassar-se l'orgull per demanar ajuda demostra valentia.
- Gràcies. - Sí.
I resulta que ningú haurà de donar la vida.
No caldrà defensar res.
- L'almirall Noble és mort. - Què?
- És mort? - De debò?
Ho hauràs de repetir. No s'ho creu.
És mort.
No creus que tornaran?
No.
Si un almirall mor, el protocol imperial diu
que han de tornar al Món Mare de seguida.
Llavors encara estem més en deute...
T'equivoques.
M'ho acaben de dir.
Arriben d'aquí cinc dies.
És cert?
- Cinc dies? - Sí.
No has dit que has matat l'almirall Noble?
Sí. El seu cos estava destruït a les roques. És mort.
El protocol prohibeix que una nau vagi sense almirall, no?
És cert.
Però la mort no sempre frena els designis del Món Mare.
Deuen necessitar el gra molt més del que pensàvem.
- Hagen? - Sí.
Crida els pobletans. Vull parlar amb ells.
Entesos.
Ens esperen dies infaustos.
Quan arribi el moment...
potser tots ens haurem d'unir,
en la batalla, com a germans.
Per triomfar,
hem de confiar els uns en els altres.
Amb el temps, us ensenyarem a lluitar.
Però primer, ens heu de mostrar la vostra força.
El poder de la terra.
Si no actuem de seguida, la destrucció del vostre poble...
serà inevitable.
Quant temps necessiteu per a la collita?
Mig cicle al voltant de Mara.
No, ho heu de fer en tres dies.
- Què? - És impossible.
Necessitem tot aquell que estigui sa.
El gra és la nostra arma més poderosa.
Sense ell,
és molt probable que ens destrueixin des de l'òrbita.
Si el recollim de pressa,
ens servirà de moneda de canvi i d'escut.
Ara, descanseu molt.
Ens posarem a treballar a l'alba.
Ja l'heu sentit.
A l'alba.
Aprendran a confiar entre ells?
Tenen por...
dels estrangers, de la batalla venidora, de perdre la vida.
Confiar? Ves a saber.
Espero que si cal, siguin prou valents per plantar cara i lluitar.
Jo no imaginava què era lluitar.
La por que tindria.
Tens por de morir.
No passa res. Tothom en té.
En el moment no vaig pensar en la mort.
Si m'ho haguessis preguntat abans, hauria dit que estaria mort de por.
I vaig tenir por.
Mai n'havia tingut tanta.
¿De què tenies tanta por
si no era de la mort?
De tu.
De perdre't.
El que va dir Noble...
Que ets la criminal més buscada de l'univers conegut.
Ningú ho és simplement per fugir.
Recordes que et vaig dir que Balisarius em va criar?
El regent de l'Imperium?
Que vaig ser la guardaespatlles de la princesa Issa.
Sí.
I que eres una guerrera condecorada.
Amiga de la família reial.
Què els va passar?
Sota la influència guaridora de la seva filla,
el rei va començar a veure moltes coses amb uns altres ulls.
Va ser el dia de la inauguració de l'últim cuirassat.
La fi simbòlica d'una era d'expansió.
Segons la tradició, el rei batejava totes les naus,
però aquella vegada no.
Seria la primera tasca reial de la princesa,
el seu primer acte oficial.
La nau, batejada La Pacificadora, havia de portar el seu escut.
No t'equivoquis.
Jo era la filla lleial del meu pare adoptiu.
No el podia trair ni desobeir.
Em va dir que la princesa havia de morir.
I moriria.
El meu pare va dir que no es quedaria de braços plegats
mentre la nena desmuntava la maquinària de guerra
per la qual havíem sacrificat tant.
Jo confiava que Balisarius em protegís a mi
i l'imperi que tant estimava.
Atenció!
Que estrany.
Passa quelcom.
Balisarius.
On són els Kali? Per què estan apagades les calderes?
Balisarius, t'estic parlant.
Contesta'm!
Issa, corre! Issa!
Malparit.
No!
Fes-ho.
Què esperes?
Què esperes, filla meva? Fes-ho!
- Fes-ho. - No.
- Fes-ho. Mata-la.
- Fes-ho! - No!
Et perdono.
No.
Què has fet?
Deteniu-la!
Vet-la aquí, senyors.
L'assassina de la família reial.
Una estrangera.
Un càncer d'impureses ètniques.
Assassina!
- Traïdora! - Escurçó!
Escòria!
Vaig aconseguir arribar a la llançadora.
I des de llavors visc com una fugitiva.
Vaig pensar a deixar-me matar o no lluitar.
Però les últimes paraules de la nena...
Que em perdonés.
L'única manera d'honrar-la era fugir.
I intentar ser, no ho sé...
més que una arma.
Més que una arma.
És el que tots intentem.
És el que ets.
Bon dia!
És l'hora de llevar-se! Tothom, dempeus!
Lleveu-vos.
És l'hora de treballar.
Vinga, ganduls! Lleveu-vos!
No tenim gaire temps!
Comandant, el tècnic mèdic en cap.
Contesti.
- Solteu-me! - Comandant.
- Val més que baixi. - És una traïció! Jo governo la nau.
Pels antics déus, us enviaré a tots al consell de guerra!
Ho juro! Tots vosaltres morireu! No us necessito!
- Baixi de seguida. - Ja vinc.
De fet, jo mateix us mataré!
Almirall, no està preparat.
Encara soc el comandant de la nau!
Què feu de braços plegats? Covards!
- Això és traïció! - Benvingut, senyor.
Preparat per recuperar el control?
Esclar que sí. Digues a aquests idiotes que m'alliberin.
Senyor, ja l'hi he dit,
cal complir uns protocols abans d'alliberar-lo.
Hem de fer algunes proves per veure si està preparat...
T'ajudaré amb l'avaluació.
Solteu-lo!
Estem lluny de Veldt?
A uns dies, senyor.
Almirall, lamento la cicatriu que li ha deixat
la incompetència d'aquest equip mèdic.
Segur que la hi podran treure.
No.
No, deixeu-la.
Me la va fer ella.
Quan l'entregui a Balisarius
i exhibim les seves restes a la rotonda del Senat,
mostraré el pit.
I serà el símbol
que vaig ser jo qui va capturar la que deixa marques,
i que soc el salvador del poble.
Com va la collita?
Els pobletans es queixen?
No, senyor.
Tot va com previst.
No he vist el Faunus ni el Marcus en els seus informes.
Estan ocupats amb els pobletans.
Els espremen tant com poden.
Molt bé.
No han parat de treballar.
Tot el gra estarà molt
per a quan arribin.
Perfecte, soldat.
Si els pobletans compleixen la seva part,
potser haurem de ser clements.
Aquests quissos només mereixen cops.
De debò?
Ja ho veurem...
quan acabin la feina.
Pel rei caigut.
És evident que el Faunus, el Marcus i la resta d'homes són morts.
La que deixa marques és allà.
I el nostre jove soldat ha escollit bàndol.
Escolteu-me, si us plau.
Vull donar la benvinguda als nous amics.
I donar-vos uns petits regals que he fet.
Sé que veniu d'indrets
molt més rics i sofisticats que aquí,
així que espero que la simplicitat dels regals no us ofengui.
Però els he fet amb gratitud.
Quan us vaig veure arribar al poble,
vaig sentir que el general Titus era com les muntanyes.
Fort i inamovible.
Gràcies.
Tarak.
El teu esperit és indomable,
però la teva noblesa és innegable.
Com l'ant de les neus.
Gràcies.
Jove Milius,
tu brilles com el sol que ens il·lumina.
Ens escalfes i ens reconfortes
amb la teva determinació i autenticitat.
Gràcies.
Nèmesis.
Feroç com una tempesta i els seus llampecs,
i la pluja que dona vida.
És la font de la vida.
La tempesta és la nostra mare.
Gràcies.
Gunnar.
Ets el nostre cor.
Ens dones esperança.
És preciós.
Gràcies.
Mira.
I Kora.
Tu ets la nostra lloba guardiana, amb els ullals esmolats.
Ets qui ens protegeix de l'anihilació.
La força de tots nosaltres és en tu.
A menjar!
Estàs bé?
- Tot bé? - Sí.
Salut.
- Den, torna-ho a fer! - Preparades?
Molt bé!
Bé.
Avui, comencem els preparatius per a la defensa.
Primer, transportarem el gra al poble
perquè no puguin disparar-nos des de l'òrbita sense destruir-lo.
Les armes que l'Imperium es va deixar
ens serviran per resistir.
Detonadors d'explosius antiblindatge.
- Tenim ràdios. - Bé.
No serà fàcil treure la sang, però ho intentarem.
No, és perfecte. Deixa-ho així. En tenim més?
I tant.
Arreplegueu i compteu tots els fusells de caça.
Tots els ganivets.
Tots els cartutxos del poble.
Haurem de cavar posicions defensives per tenir l'element sorpresa.
Molt bé.
Astrid, a veure com ho fas.
Un moment.
Arrauleix el colze.
Obre els ulls.
Avui aprendrem els fonaments de l'atac i de la defensa.
Hem convertit les vostres eines en armes.
El que intentarem fer és...
això.
Sí.
Com un professional.
Genial.
Molt bé.
Ho porta a la sang.
Ja està.
Amunt!
Baixa.
És la nau de la Kora.
Estava en mal estat quan la vaig treure.
Quan va ser?
- Fa dues estacions. - Som-hi.
La nau on van trobar la Kora continua a les muntanyes de l'est.
Amb suor i treballant junts la podríem treure.
Pot ser un recurs poderós.
Caram, encara funciona.
Agafa't.
- Quants? - Tens quinze fusells...
Tant se val quants en tinguem.
Quants saben utilitzar-los...
- Ivar no tindrà cap arma. - Hi estic d'acord.
Ho esmolarem tot.
- Només hem de saber què... - Escolteu.
Jo no solc fer confessions.
Tots sabem què hem de fer.
Sou aquí perquè vull que sapigueu contra qui coi lluitareu.
Tots hem de dir la veritat.
Començaré jo.
Sarawu.
Balisarius m'hi va enviar amb la meva nau com a demostració de força.
Havíem de sobrevolar el parlament de Sarawu
perquè la intenció del vot d'independitzar-se del Regne
fos clara.
Però el poble, ple de valentia, va elegir la llibertat.
En represàlies, em van ordenar que ataqués el capitoli.
M'hi vaig negar, i van abatre la meva nau.
En sortir de les restes
vam lluitar contra les forces del Món Mare fins a l'última bala.
Sabia que els meus homes lluitarien amb mi fins a la mort.
Així que vaig pactar:
la vida dels meus homes a canvi de la meva.
Vaig suplicar al regent que els perdonés la vida.
Però Balisarius no sap què és la clemència.
Per castigar-me, va executar els meus homes davant meu.
La decisió de desafiar Balisarius va ser meva.
No passa un dia sense que pensi en aquells homes que van morir per mi.
En què la meva rendició va trair el seu valor i els va condemnar a mort.
Mai més.
Mai més tornaré a rendir-me.
Heu d'entendre això abans de decidir seguir-me demà.
Mai he lluitat en una batalla com la que s'apropa.
Però em vaig criar en un lloc molt semblant a aquest.
Quan les naus van aparèixer en el meu món,
vaig esperar la reacció dels ancians de la tribu.
Es van acovardir.
Es van rendir i els ho van donar tot per por de lluitar.
Van dir: "Què podem fer contra el poderós Món Mare?"
Van matar els que eren massa dèbils o vells per treballar.
A la resta ens van enviar a camps de treball arreu de l'univers.
Van separar famílies.
Com si el meu poble mai hagués existit.
El meu camp va ser alliberat per la resistència.
I vaig trobar una nova família que em va mostrar un camí diferent.
Així, quan arribi el moment...
donaré la meva vida per protegir aquest poble si cal.
Moriré per un indret que sento com a casa meva.
No hi pot haver un final més honrós.
Jo tenia una vida, abans.
Fa molt de temps...
això sembla.
Érem un petit poble pescador.
Les tropes imperials no van deixar res amb vida.
Érem un poble pacífic.
Però no ho havíem estat sempre.
Feia molt de temps...
érem un poble de guerra.
Jo mai havia matat,
mai havia vessat sang,
fins que vaig vessar la meva.
El meu dolor es va convertir en ira.
I la meva ira, en venjança.
La set de venjança dels meus avantpassats encara vivia en aquells antics guants.
La meva sang els va despertar.
Em van ensenyar a lluitar.
I vaig tornar a néixer.
Però des d'aquell dia,
només visc per la venjança.
I sí...
Sí, els mataré.
Ningú escull els seus pares.
Resulta que els meus van ser un rei i una reina.
El meu pare, el rei,
va insistir a negociar en persona un acord amb els exèrcits del Món Mare.
En resposta, ens van tornar el seu cos amb la promesa d'envair-nos.
La meva mare em va dir: "Un noi no es fa home
fins a la mort del seu pare.
Llavors, el príncep es converteix en rei."
No he tornat a plorar.
Poc després, les seves naus van enfosquir el cel.
La meva mare, per preservar l'honor, es va negar a fugir.
Em volia quedar per protegir-la,
però la reina va saber preservar el llinatge i el tron.
Vaig perdre la meva mare...
i el meu món aquell dia.
Em van treure del planeta,
amagat en un transport de refugiats amb rumb a un estel pròxim.
Vaig fugir pel deure,
per preservar un regne i un llinatge que ja no existeixen.
Em van arrabassar l'oportunitat de defensar-los.
Però això és passat.
Quan acabem aquí,
aniré allà.
A casa.
Per expiar...
aquell sentit de l'honor tan equivocat.
Kora.
No t'hem sentit. Quina és la teva història?
Soc òrfena de guerra.
La disciplina d'una vida militar em convenia.
Vaig servir en una nau molt semblant a La Mirada del Rei.
No vaig tenir família, i vaig creure trobar-ne una.
Fins que vaig arribar a Veldt.
Aquí vaig aprendre el que poden ser una llar i una família veritables.
Vols afegir res més?
No.
Segur?
Com està l'aigua de deu?
Què?
Ja fa uns dies
que el Titus fingeix beure alcohol,
perquè no vol que sapiguem quant li importa la batalla.
Sí, és aigua.
De vegades és difícil oblidar el passat.
Hi estic d'acord.
Amics...
només us puc dir...
gràcies per venir a aquest poble,
i donar-nos esperança.
Gràcies.
No sé què serà de nosaltres demà.
Però reso perquè el vostre passat us pesi menys.
Ben dit. Brindem per això.
El poble està preparat.
Bé. Tant és quants oficials enviïn a recollir el gra,
els aturarem.
Amb tot el que tenim, sense pietat.
No deixarem cap intrús amb vida.
I després què?
Negociarem?
Creus que ens escoltaran?
Sí.
Però, si tot va malament, que és possible,
assegura't que la nau funcioni
i que estigui ben amagada al matí.
Ho faré.
Aigua.
De debò, Titus?
General Titus.
- Esclar. - Per a tu.
Hola, James.
Saps, l'última persona que em va dir així
va ser l'antic comandant de Mechanicas Militarium
mentre moria als meus braços.
Ho sento.
No passa res. M'agrada com sona.
Em fa sentir alguna cosa que no sigui desesperança.
Saps...
Em van donar records d'un món que no veuré,
lleialtat a un rei que no puc servir
i amor per una nena que no vaig poder salvar.
Però aquest nom, com tu el pronuncies,
em fa veure, encara que sigui poc,
per què existeixo.
Per això vas salvar la Sam?
No n'estic segur.
Només sé que la idea que li fessin mal o la matessin
va obrir una cosa en mi que estava tancada.
Has escollit bàndol, James.
Tu i jo som iguals. Ens van crear per matar per ells.
Has de saber que el seu malson és que lluitem junts.
No perquè ens ho ordenin,
sinó per defensar el que estimem.
Heu de saber que no podeu guanyar.
Tot està preparat.
Un cuirassat.
Acabeu-ho! Enllestiu-ho! Vinga!
De pressa!
Enllestiu la feina! A les vostres posicions!
Cobriu-ho!
Són les noves formacions.
És el gra.
L'han apilat en una casa perquè no els anihilem.
I allí i allà els serveix de parapet per disparar.
Són llestos.
Això no és cosa d'un granger.
Malgrat l'alcohol, el general Titus encara és lúcid.
Miri.
Les imatges tèrmiques mostren gent a la casa comunal, a dalt del poble.
Sens dubte, són dones i nens.
Bé. Intentarem evitar una batalla campal en el poble.
Mentre jo negocio, farem que els krypteia capturin les dones i els nens.
Hi enviarem alguns blindats.
Però no caldran quan els vegin amb un ganivet al coll.
Els llevarem les ganes de lluitar.
Vinga, entreu tots!
- Vinga. De pressa. - Va, som-hi.
Entreu! Vinga! Avanceu!
No hi ha benvinguda?
No m'abraçaràs?
No em van servir aquella cervesa.
Arthelais.
Digue'm què pretens aconseguir.
El mateix que la darrera vegada.
Matar-te.
Sí.
Va ser tot un honor.
Una marca.
De la que deixa marques.
No cal vessar sang.
T'ofereixo l'ocasió d'evitar la massacre.
¿Saps què em donarà el regent Balisarius
quan et llanci als seus peus?
M'imagino que vols un escó en el Senat.
Me'l mereixo.
Doncs agafa gra per alimentar els teus de tornada al Món Mare.
Ni més ni menys.
No toquis els pobletans.
Digues a Balisarius que els guerrers que buscaves han fugit.
I marxo sense res, oi?
Res de res?
Conserveu la vida.
Tu decideixes.
Deshonra i degradació, o que t'arrenquin el cap.
I la teva nau com a tomba.
I les famílies i tot el Món Mare sabent
que us van massacrar els pagesos de Veldt.
M'han encarregat conquerir honor per al Món Mare.
I tinc intenció de fer-ho.
El que em fa més gràcia de tot això
és que creus que tens força per negociar, i no és el cas.
Creus que no sé que amagueu dones i nens?
El teu pla s'ensorra en aquest mateix moment.
Tret que aconseguim arribar a un altre acord.
Podria acceptar el vostre gra.
Podria escoltar-te i perdonar la vida als pobletans.
Però aquesta concessió té un preu.
I el preu ets tu.
L'Imperium valoraria molt tots els membres de la teva banda,
però és evident que la més buscada
per l'honorable regent ets tu.
Arthelais en persona.
Així doncs, tu decideixes.
Arthelais, entrega't a mi,
i perdonaré la vida als pobletans.
Però si t'hi negues,
els més estimats del poble,
els ancians i els nens,
que s'amaguen a la casa comunal,
moriran a mans dels meus homes, que arriben.
No s'ha vessat prou sang ja en aquella preciosa casa?
Estàs disposada que continuï passant en nom teu?
Ja és hora, Arthelais.
Què?
Kora.
Kora, què fas?
Ja deia jo.
I si t'acomiades del teu amic?
El teu pare t'espera.
Kora, mira'm.
Què passa?
Ho sento.
Aquest poble no morirà per mi.
Sé què faig.
Et menteix.
- Deixa'm anar. - No!
No.
No!
- No! - Som-hi.
Avanceu!
Vinga, Kora! Hem d'arribar a la teva nau.
Va. Ets la nostra única oportunitat.
Som-hi.
Amunt, va!
- Dempeus, soldat! - No puc.
Som-hi!
Mireu el front!
AA-77, surt d'allà de seguida.
Ens hem d'enlairar ja!
Gira el canó principal.
Merda.
- Endavant! - Som-hi!
No dispareu!
A la dreta!
Preparat! Va!
Marxem!
Agafa't.
Allà!
En formació amb ells.
Quan t'avisi, llança el fum.
Hòstia.
Kora, n'estàs segura?
Ara. Llança'l ara.
Aterratge.
Aquella nau està malmesa.
Tinc ferits.
Els instruments no responen.
Us cedeixo el control.
Tranquil, soldat. Et posaré en l'hangar principal
per reparacions i atenció mèdica.
És l'hora de lluitar per tot allò que estimeu,
pel vostre poble.
Protegiu-vos i no tingueu pietat!
Pel Sindri!
Que el Titus i la resta no ho facin tot.
Preparats?
A lluitar i morir!
Que mori l'enemic!
Almirall,
els krypteia ja deuen haver capturat les dones i els nens.
Continuem esperant notícies.
N'hi ha un a la bodega!
Em sents? Escolta, estàs bé?
Intentaré moure't.
Ja et tinc. Tot anirà bé.
Molt bé.
- Tot va bé. - Dos ferits inconscients.
Les lliteres!
Poseu-los allà. Vinga, agafeu-lo.
Agafa l'espatlla. Jo tinc les cames.
Agafa'l pel braç.
Així, vinga. Els avisaré.
Ferides de metralla. Soldat amb ferida de bala.
Els examinarem a l'ascensor.
Som-hi.
No.
No passa res.
Ho has fet bé.
Sí.
Ajuda'm amb el casc. Agafa-li el coll.
És estrany. No veig ferides.
I l'altre? Està estable?
Pols accelerat.
Tampoc veig cap ferida, només sang.
- Sota la cuirassa? - Treu-li el passamuntanyes. Està ferit.
Li miro el pols.
Aquest el té molt baix.
Espera. No...
Dona'm les càrregues.
- Les càrregues. - Espera.
Torna a la nau i engega-la.
Tindrem poc temps abans que esclati.
D'acord.
T'esperaré.
- Allà hi ha un ascensor. - Entesos. Afanya't.
Tot el personal alerta.
Rebut. Apuntem...
Alerta intrusió. Repeteixo. Alerta intrusió.
Hi envio reforços. Qui i quants són els intrusos?
Hi ha hagut trets. Tenim ferits.
És una dona. Et dic...
Una què? Què passa?
Tenim un problema a la sala de màquines.
Ha dit que una dona s'ha infiltrat en la nau.
Arthelais.
Arthelais és a bord de la nau.
És impossible.
No, és ella.
Ha vingut a nosaltres.
És perfecte.
Avisa tots els sectors. Que la capturin ja.
Una altra cosa, Cassius,
obriu foc contra el poble.
Senyor, el gra.
Ja no el necessitem.
Ella ha vingut a nosaltres.
Però tenim tropes a terra.
Ja. Menys boques que alimentar.
Quan la capturem, tornarem directament al Món Mare
i no necessitarem el gra, oi?
Destrueix-lo.
Heu sentit l'almirall. Carregueu els canons.
Canó principal.
- Sí. - Apuntin al poble.
Carreguin els canons.
De seguida, senyor.
Hem d'apuntar a la superfície.
La sala de màquines no contesta.
- On és ella? - La busquem.
Va al subnivell quatre.
Es pot saber què coi passa?
Tots els homes disponibles a la sala de màquines!
Vull un informe ja!
Senyor.
Tinent. Senyor.
Comandants, informeu dels vostres efectius.
- Endavant! - Som-hi!
No!
- Avanço! - Endavant!
T'han ferit? Estàs bé? Som-hi.
Pensava que volia morir en combat.
Lluitant per alguna cosa.
Estava equivocat.
No crec que vulgui morir.
Però si és necessari...
Junts.
Som-hi.
Kora, on ets?
El motor està encès. T'espero.
Se'ns acaba el temps.
Ja gairebé hi soc.
Bé, d'acord.
Alerta a tot el personal. Hi ha una fugitiva a bord.
Arthelais.
T'hauria de donar les gràcies per rebutjar la meva oferta de rendició.
Matar-te en combat serà més poètic.
Ho heu fet molt bé.
Molt millor del que esperava.
Molt millor del que es podia esperar d'una colla de pagesos merdosos.
Sí.
Objectiu fixat.
Poble en la mira.
Confirmat.
Senyor!
Què?
Canó carregat i llest per disparar.
Oh, no.
Foc a discreció.
És la Kora!
Captureu-la.
No!
Kora!
Vine aquí!
Obre els ulls!
Mira'm!
Vinga!
Vinga.
Vine aquí.
Vine.
Espera. A veure.
Queda't amb mi.
Per què no puc tenir ni això?
- Queda't amb mi. - Tranquil·la.
Mira el que has fet.
Ens has salvat.
A tots.
Escolta.
T'estimo.
Si us plau.
Sé el que ets.
I t'estimo.
Si us plau.
Mira!
En formació amb mi!
Sí, comandant. De seguida.
Abateu aquelles naus!
Sí, comandant.
Esquadrilla Black Mountain, ocupeu-vos dels caces.
Titus! Sí!
Sí!
Mira, és Devra Bloodaxe i tota la flota rebel.
S'ha acabat. És...
No.
T'estimo.
Han vingut d'altres mons a lluitar per nosaltres.
A morir per nosaltres.
Que descansin en pau.
Els honrarem de l'única manera que podem.
Recordant els seus noms...
quan recollim la pròxima collita.
A la pròxima estació i a les cent següents.
I continuant endavant.
Continuant endavant.
Tots vosaltres, honreu els caiguts.
Honreu el meu germà i la seva valentia.
No parlis de mi quan parlis d'honor i de valentia.
Us he mentit.
A tots.
Titus.
Ja ho sé, nena.
Ho sé.
Saps que soc Arthelais?
La filla adoptiva del regent Balisarius?
I l'assassina de la princesa Issa?
Conec el teu nom. Sí.
Però no vas ser la seva assassina...
perquè la princesa continua viva.
Creies que matar-la era tan fàcil?
No.
Ella és més que la mort.
Què faig ara?
Ara tens una raó, no?
Trobar-la i lluitar.
Si esculls lluitar,
et faré costat.
Tots nosaltres.
Jo també.
Si jo pogués ajudar,
tinc això.
Vols lluitar amb nosaltres, robot? Buscar la princesa perduda?
Si el que dius és cert i la princesa és viva,
no tinc elecció.
Jo serveixo el llinatge del rei caigut. Lluitar serà tot un honor.
Trobar-la i lluitar.
Trobar-la
i lluitar.
Subtítols: Tulio Labadie