Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Na vzdálených okrajích Mateřského světa
obíhá kolem planety Mara měsíc Veldt.
Tam ve vesnici žili prostým životem skromní rolníci,
dokud na jejich pole nepadl stín válečné lodi.
Velitel lodi, admirál Noble,
žádal víc, než mohli obyvatelé Veldtu dát.
A tak se žena jménem Kora a muž jménem Gunnar
vypravili z vesnice,
aby shromáždili bojovníky proti Smrtihlavu.
Na Neu-Wodi se k nim připojil mocný Tarak.
V dolech Daggusu urputná Nemesis.
V koloseu na Polluxu zbloudilý generál Titus.
A na planetě Sharaanu
Darrian Bloodaxe a jeho pravá ruka Milius.
Při přepadení na plovoucích docích Gondivalu
Kora zvítězila nad admirálem Noblem.
Jeho roztříštěné tělo zůstalo na skalnatém pobřeží.
Vítězní válečníci se vrátili na Veldt pro svou odměnu.
Hrozba Smrtihlavu byla zažehnána...
Nebo si to alespoň mysleli.
Veliteli Cassie.
- Žije? - Ano.
Stěží.
Ale zdaleka není uzdraven.
Poměrně dlouho mu nefungoval mozek.
Nevíme, jak moc je poškozený.
To se dozvíme, až ho vytáhneme z kukly.
Dýchací cesty jsou volné.
Dýchá bez pomoci.
Admirále.
Admirále, to jsem já.
Cassie?
Ano.
Kde jsem?
Jste na své lodi, pane.
Na Králozoru.
Zůstali jsme na oběžné dráze Gondivalu
a doufali ve vaše zotavení.
Budiž díky starým bohům, naše modlitby byly vyslyšeny.
Cassie, poslouchej.
Je na Veldtu.
Kdo?
Kdo tam je?
Jizvonoška.
Je na Veldtu.
Nastavte kurz na Veldt.
Ano, admirále.
Provedu.
DRUHÁ ČÁST – JIZVONOŠKA
Jsem Hagen.
To je Den.
Vítejte v naší skromné vesnici.
Jste jistě unavení a hladoví.
A žízniví.
Ve Velkém domě jsme pro vás připravili jídlo a pití.
Pojďte! Uvidíte, že moji lidé jsou skvělí hostitelé.
Odvedeme ty uraki do stáje.
Vrátili se.
Jak vypadají?
Jsou silní. Jako válečníci.
- Kolik jich je? - Šest.
- S Korou a Gunnarem. - Šest.
Tak to nezáleží na tom, jak jsou silní.
Veliteli Cassie.
Vojáku. Doufám, že vše je, jak má být.
Ano, pane. Vše podle plánu.
Nic neobvyklého?
- Ne, pane. - Výborně.
Postarejte se, ať je sklizeň podle plánu připravena, až za pět dní dorazíme.
Za pět dní?
Pojďte.
Prosím, jezte. Určitě máte hlad.
Dobře.
Vesničané připravili velkou hostinu,
aby vám prokázali svou oddanost a vděk.
Ale kde všichni jsou?
Jak byste se cítili,
kdybyste nebyli schopni bránit svůj domov?
Kdybyste měli prosit druhé, aby za vás položili život.
Měli by vidět, že naše přítomnost je nezahanbuje.
Potlačit hrdost a požádat o pomoc,
už to je odvaha.
- Děkuji. - Ano.
A nikdo nemusí položit život.
Nebude potřeba se bránit.
- Admirál Noble je mrtev. - Cože?
- Je mrtev? - Opravdu?
Asi bys to měla zopakovat. Nevěří tomu.
Je mrtev.
Myslíš si, že už se nevrátí?
Nevrátí.
Podle imperiálního protokolu se v případě admirálovy smrti
musí hned vrátit do Mateřského světa.
Tak to jsme vám všem zavázáni ještě...
Mýlíte se.
Právě se ozvali.
Za pět dní jsou tu.
Je to pravda?
- Za pět dní? - Ano.
Neříkala jsi, že jsi admirála Noblea zabila?
Zabila jsem ho. Jeho tělo se roztříštilo o skály. Je mrtev.
Není proti protokolu přijet bez admirála?
To je pravda.
Ale smrt někdy plány Mateřského světa nezhatí.
Asi potřebují to obilí víc, než jsme mysleli.
- Hagene? - Ano.
Svolejte vesničany. Promluvím s nimi.
Dobře.
Čekají nás těžké dny.
Až nadejde čas,
musíme všichni držet pohromadě
v bitvě jako bratři.
Abychom uspěli,
musíme si navzájem věřit.
Až přijde čas, naučíme vás bojovat.
Ale nejprve nám musíte ukázat svou sílu.
Vaše způsoby.
Pokud nebudeme jednat rychle, je téměř jisté,
že vesnice bude zničena.
Jak dlouho vám trvá sklizeň?
Půl oběhu kolem Mary.
Musíte to dokázat za tři dny.
- Cože? - To není možné.
Potřebujeme všechny práceschopné muže a ženy.
Obilí je naše nejsilnější zbraň.
Bez něho
nás vymažou z povrchu země.
Když ho sklidíme rychle,
můžeme ho použít k vyjednávání i jako zbraň.
Teď si dobře odpočiňte.
Začneme s prací za úsvitu.
Slyšeli jste.
Za úsvitu.
Naučí se věřit jeden druhému?
Bojí se...
lidí zvenku i nadcházející bitvy. Bojí se o život.
Věřit? To nevím.
Snad najdou odvahu bojovat, jestli na to dojde.
Netušil jsem, jaké bude bojovat.
Jak moc mě to vyděsí.
Bojíš se smrti.
To je v pořádku. To každý.
V té chvíli jsem na smrt nemyslel.
Kdyby ses zeptala, jak se cítím, řekl bych, že vyděšeně.
A bál jsem se.
Víc než kdy v životě.
Čeho ses tak bál?
Když ne smrti.
O tebe.
Že tě ztratím.
Noble říkal,
že jsi nejhledanější zločinec na světě.
Tím se nestaneš, jen protože utečeš.
Vychoval mě Balisarius, pamatuješ?
Regent Impéria.
A byla jsem strážkyní princezny Issy.
Ano.
A byla jsi vyznamenanou válečnicí.
Blízká královské rodině.
Co se s nimi stalo?
Pod léčivým vlivem své dcery
začal král vidět mnoho věcí v jiném světle.
Zasvěcovali poslední bitevní loď třídy Smrtihlav.
Byl to symbolický konec věku expanze.
V souladu s tradicí měl každou loď zasvěcovat král,
ale tentokrát ne.
Měla to být princeznina první královská povinnost,
její první oficiální akt.
Loď se měla jmenovat Mírotvůrce a nést její královský znak.
Abys tomu rozuměl,
byla jsem věrnou dcerou svého adoptivního otce.
Nemohla jsem ho zradit nebo se mu protivit.
Řekl mi, že princezna musí zemřít.
A tak se i stalo.
Otec řekl, že nebude nečinně přihlížet,
jak to dítě ničí válečnou mašinérii,
pro kterou jsme tolik obětovali.
Věřila jsem, že Balisarius ochrání mě
a Impérium, které tolik miloval.
Pozor!
To je zvláštní.
Něco nehraje.
Balisarie.
Kde jsou kněží? Proč neplanou ohně?
Balisarie, mluvím s tebou.
Odpověz!
Isso, utíkej! Isso!
Ty parchante!
Ne!
Udělej to.
Na co čekáš?
Na co čekáš, dceruško? Udělej to!
- Udělej to. - Ne.
- Ne... - Dělej, zabij ji.
- Zabij ji! - Ne!
Odpouštím ti.
To ne.
Co jsi to udělala?
Cos to udělala?
Zatkněte ji!
Tady je, pánové.
Vražedkyně královské rodiny.
Žena z jiného světa.
Rakovina etnické nečistoty.
Vražedkyně!
- Vražedkyně! - Vražedkyně!
- Zabijáku!
- Zrádkyně! - Hade!
Ty špíno!
Probojovala jsem se k lodi.
Od té doby žiju na útěku.
Napadlo mě, že se nechám zabít nebo prostě přestanu bojovat.
Ale poslední slova té dívenky...
Její odpuštění.
Přišlo mi, že jen útěkem jí můžu vzdát hold.
A snažit se být něco víc...
než jen zbraň.
Víc než jen zbraň.
O to se snažíme všichni.
A to jsi.
Dobré ráno!
Budíček! Probuďte se!
Vstávejte!
Jdeme do práce.
No tak, lenoši! Vstávat!
Není času nazbyt!
Veliteli, vrchní lékařský technik.
Spojte ho.
- Pusťte mě! - Veliteli.
- Měl byste sem přijít. - To je zrada. Já velím této lodi.
U starých bohů, všechny vás poženu před soud.
Přísahám! Všichni umřete! Nikoho z vás nepotřebuju!
- Musíte sem okamžitě přijít. - Už jdu.
Zabiju vás všechny vlastní rukou!
Admirále, nejste připraven.
Téhle lodi pořád ještě velím já!
Proč tu jen tak postáváte? Zbabělci!
- To je zrada! - Vítejte zpátky, pane.
Jste připraven ujmout se velení?
Samozřejmě, že jsem. Řekni těm pitomcům, ať mě propustí.
Pane, jak jsem vám už řekl,
než se ujmete velení, musíme podniknout jisté kroky.
Musíme provést testy, zda jste duševně a...
Já vám s tím hodnocením pomůžu.
Odpojte ho!
Jak daleko je Veldt?
Několik dní.
Admirále, omlouvám se za jizvu
způsobenou neschopnými lékaři.
Jistě ji lze odstranit.
Ne.
Nechte ji tam.
Mám ji od ní.
Až ji doručím Balisariovi
a její tělo bude vystaveno v rotundě Senátu,
odhalím svou hruď.
Bude to symbol toho,
že Jizvonošku jsem přivedl před spravedlnost já
a stojím před svým lidem jako zachránce.
Jak pokračuje sklizeň? Nějaké protesty vesničanů?
Ne, pane.
Vše jde podle plánu.
Neviděl jsem během vašich zpráv Faunuse ani Marcuse.
Dohlížejí na vesničany.
Pohánějí je k pilnější práci.
Výborně.
Práce pokračují nepřetržitě.
Všechno zrno bude semleto a připraveno pro váš příjezd.
Výborně, vojíne.
A pokud vesničani dodrželi svou část dohody,
třeba projevíme milost.
Ti psi si nezaslouží nic než naši tvrdost.
Opravdu?
Uvidíme,
až bude práce hotova.
Za padlého krále.
Je jasné, že Faunus, Marcus a ostatní muži jsou mrtví.
Jizvonoška je s nimi.
A náš mladý vojín si vybral stranu.
Poprosím o...
Chtěla jsem uvítat naše nové přátele.
Chci vám dát dárky, které jsem vyrobila.
Vím, že pocházíte z míst,
která jsou mnohem bohatší a kultivovanější,
takže doufám, že vás moje prosté dary neurazí.
Ale vyrobila jsem je s vděčností.
Když jsem vás viděla přijíždět do naší vesnice,
generál Titus se mi zdál jako samy hory.
Silný a nezdolný.
Děkuji.
Taraku.
Tvůj duch je nezkrotný,
ale tvá šlechetnost je nepopiratelná.
Jsi jako jelen.
Děkuju.
Milius.
Září na nás jako slunce,
hřeje nás a utěšuje.
Neochvějně a spolehlivě.
Děkuju.
Nemesis.
Prudká jako bouře s hromy,
ale taky životadárným deštěm.
To je zdroj života.
Bouře je matka nás všech.
Děkuji.
Gunnare.
Ty jsi naše srdce.
Dáváš nám naději.
Je to krása. Děkuji.
Podívej se.
A ty, Koro.
Jsi naše strážná vlčice s vyceněnými tesáky.
Stojíš mezi námi a zničením.
Představuješ naši společnou sílu.
Jezme!
Jsi v pohodě?
- Dobrý? - Jo.
Na zdraví!
- Dene, ukaž nám to ještě! - Připraveny?
To je ono.
Tak dobře.
Dnes začneme s přípravami na obranu.
Nejdřív přesuneme obilí do vesnice,
aby na nás nemohli střílet ze vzduchu, aniž by ho zničili.
Zbraně, které zde zanechalo Impérium,
nám pomohou se bránit.
Protipancéřové výbušné nálože.
- Máme tu vysílačky. - Dobře.
Krev se jen tak nevypere, ale zkusíme to.
Ne, to je perfektní. Nech to tak. Máme jich víc?
Jasně.
Shromážděte všechny lovecké zbraně.
Všechny nože.
Každý náboj ve vesnici.
Musíme vykopat obranná stanoviště, abychom získali moment překvapení.
Dobře.
Astrid, předveď se.
Počkej.
Loket k tělu.
Obě oči otevřené.
Dnes se naučíme základy útoku a obrany.
Z nářadí jsme udělali zbraně.
Budete se snažit udělat...
tohle.
Jo.
Jako profesionál.
Výborně.
Prima.
Jsi rozený talent.
Tak jo.
Zvedej!
Spouštíme.
To je Kořina loď.
Byla na tom zle, když jsem ji vytáhl.
Jak dlouho tu je?
- Dvě sezóny. - Jdeme.
Loď, ve které našli Koru, je pořád v horách na východě.
Když zabereme společně, dokážeme ji vytáhnout.
Mohla by to být mocná zbraň.
Ty jo, pořád funguje.
Drž se.
- Kolik? - Máte 15 pušek...
Nezáleží na tom, kolik jich máme.
Kolik lidí ví, jak s nimi...
- Ivar by neměl mít zbraň. - Naprosto souhlasím.
Všechno nabrousíme.
- Jen musíme zjistit... - Poslouchejte.
Zpovědi mi nikdy nevoněly.
Víme, co každý z nás musí dělat.
Jste tu, protože chci, abyste věděli, s kým vlastně bojujete.
Všichni musí jít s pravdou ven.
Já začnu.
Sarawu.
Regent Balisarius poslal mě a mé vojsko jako odstrašující sílu,
abych se vznášel nad sarawuským parlamentem.
Aby volba, zda hlasovat pro nezávislost na říši,
byla jasná.
Ale tamní stateční lidé hlasovali pro svobodu.
A jako odpověď jsem měl začít pálit na hlavní město.
Odmítl jsem a moji loď sestřelili.
Vyplazili jsme se z trosek
a potírali jsme síly Mateřského světa do posledního náboje.
Věděl jsem, že moji muži se mnou budou až do smrti.
Takže jsem uzavřel dohodu.
Životy mých mužů za to, že se vzdám.
Prosil jsem regenta, aby je ušetřil.
Regent Balisarius však milost nezná.
Aby mě potrestal, popravil mi mé muže před očima.
Rozhodnutí postavit se Balisariovi bylo jen moje.
Neuplyne den, abych nemyslel na muže, kteří pro mě umřeli.
Jak moje kapitulace zradila jejich odvahu a odsoudila je k smrti.
Už nikdy.
Nikdy se nevzdám.
To byste měli vědět, než se rozhodnete mě zítra následovat.
Taková bitva, jaká nás čeká zítra, bude moje první.
Ale jsem z podobného místa, jako je tohle.
Když se nad mým světem objevily lodi,
všichni čekali, že nám stařešinové řeknou, co dělat.
Sklonili se před nimi a dali jim vše, protože se báli bojovat.
Prý by proti moci Mateřského světa nic nezmohli.
Zabili ty, kdo byli příliš slabí nebo staří.
Ostatní rozvezli po pracovních táborech po celé galaxii.
Rozdělili rodiny.
Jako by můj lid nikdy neexistoval.
Můj tábor osvobodilo hnutí odporu.
Stalo se mou novou rodinou, která mi ukázala něco jiného.
Až nadejde čas,
položím za tuhle vesnici život, když to bude třeba.
Za místo, které můžu nazvat domovem.
Mohl by si člověk přát čestnější konec?
Mívala jsem hezký život.
Ale už je to...
opravdu dávno.
Byli jsme rybářská vesnička.
Imperiální jednotky ji celou vyvraždily.
Byli jsme mírumilovní.
Ale nebyli jsme takoví vždycky.
Kdysi dávno...
jsme bývali válečníci.
Nikdy předtím jsem nezabila,
nikdy neprolila krev,
dokud jsem neprolila vlastní.
Má bolest se změnila v zuřivost.
A má zuřivost se změnila v pomstu.
Krvežíznivost mých předků stále žila v těch starých rukavicích.
Má krev je oživila.
Ukázaly mi, jak bojovat.
A já se znovu narodila.
Ale od toho dne
jsem žila jen pomstou.
A ano,
zabiju je.
Rodiče si nikdo nevybírá.
A moji náhodou byli král a královna.
Můj otec, král,
trval na tom, že vojskům Mateřského světa předá naše podmínky osobně.
A oni jako odpověď poslali zpět jeho tělo a příslib invaze.
Matka mi tehdy řekla, že chlapec se nestane mužem,
dokud nezemře jeho otec.
A z prince se stane král.
Tehdy jsem naposled plakal.
Brzy potom se naše nebe zatmělo jejich loděmi.
Mé matce čest nedovolila utéct.
Chtěl jsem zůstat a chránit ji,
ale královna věděla, že je třeba zachovat dynastii a trůn.
Toho dne jsem ztratil
matku i svůj svět.
Propašovali mě pryč
v transportu uprchlíků k nejbližší jasné hvězdě.
Utekl jsem z povinnosti.
Abych zachoval království a dynastii, které už neexistují.
Ošidili mě o příležitost bránit je.
Ale s tím je konec. Až zde skončíme,
vrátím se tam.
Domů.
Abych odčinil
chybu pomýlené cti.
Koro.
Tys nám nic neřekla. Jaký je tvůj příběh?
Jsem válečný sirotek.
Disciplína vojenského života mi svědčila.
Sloužila jsem na lodi podobné Králozoru.
Neměla rodinu a věřila jsem, že jsem ji našla.
Ale pak jsem dorazila sem.
Tady jsem se naučila, co domov a rodina mohou být.
Chtěla bys něco dodat?
Ne.
Opravdu ne?
Jaká je čerstvá voda?
Cože?
Už několik dní
Titus předstírá, že pije.
Nechce, abychom věděli, jak moc mu na nadcházející bitvě záleží.
Je to fakt voda.
Starých příběhů se člověk těžko vzdává.
To ano.
Přátelé...
můžu jen říct...
že jsem vděčný, že jste sem přišli
a dali nám naději.
Děkuju.
Nevím, co s námi bude zítra na konci dne.
Můžu se jen modlit, aby vás minulost tížila míň.
Dobře řečeno. Na to se napijeme.
Vesnice je připravena.
Dobře. Tu hrstku důstojníků, kterou pošlou pro obilí,
zajmeme.
Vší silou a bez milosti.
Neušetříme nikoho, kdo vstoupí na vaši půdu.
A co pak?
Vyjednáme obchod?
Vyslechnou nás?
Snad ano.
Ale kdyby se to zvrtlo, což může,
ujistěte se, že ta loď je pořád funkční,
a hned ráno ji ukryjte.
Ano.
Voda.
Opravdu, Tite?
Jsem generál Titus.
- Jasně. - Pro tebe.
Nazdar, Jamesi.
Víš, poslední, kdo mi tak řekl,
byl starý velitel Mechanikas Militarium,
když umíral v mém náručí.
To je mi líto.
To nic. Líbí se mi, jak to zní.
Cítím pak něco jiného než beznaděj.
Víš,
dali mi vzpomínky na svět, který nikdy nespatřím,
věrnost králi, kterému nemohu sloužit,
a lásku k dítěti, které jsem nemohl zachránit.
Ale když to jméno vyslovíš,
tak aspoň na malou chvíli vím,
proč vůbec existuji.
Proto jsi zachránil Sam?
Tím si nejsem jist.
Vím jen, že pomyšlení na to, že jí ublíží nebo ji zničí,
ve mně otevřelo něco, co bylo dosud uzavřené.
Vybíráš si stranu, Jamesi.
Jsme si podobní. Oba jsme pro ně měli zabíjet.
Nejvíc se bojí toho, že budeme bojovat bok po boku.
Ne proto, že nám to nařídili,
ale abychom bránili něco, co milujeme.
Jistě víš, že nemůžete vyhrát.
Připraveno.
Smrtihlav.
Dodělejte to! Dělejte!
Rychle!
Dokončit práci! Na místa!
Zamaskujte to!
To jsou nové formace.
To je obilí.
Naskládali ho k budovám, abychom je nemohli zničit.
A tady ho naskládali jako kryty pro střelce.
To je chytré.
To nejsou plány farmáře.
Zdá se, že generál Titus se ještě neupil.
Podívejte se.
Termální obrazy ukazují shluk lidí ve Velkém domě
na horním konci vesnice.
To jsou jistě ženy a děti.
Budeme se snažit předejít boji ve vesnici.
Až budu vyjednávat, vyšleme Krypteu, aby se zmocnila žen a dětí.
Vylodíme oddíl obrněných vozidel.
Nebudou třeba, až uvidí meče na hrdlech nejzranitelnějších.
Uvidíme, jak moc se jim chce bojovat.
Všichni dovnitř!
- Dělejte, rychle! - Jdeme!
Jděte dovnitř. Pohyb!
Vesnice nás neuvítá?
Žádné vřelé objetí?
Nikdy jsem nedostal to pivo.
Arthelais.
Pověz mi, o co tu jde.
O totéž jako minule.
Zabít tě.
Ano.
Byla to čest.
Jizva. Od samotné Jizvonošky.
Dnes nemusí téct krev.
Dám ti jednu šanci, aby se předešlo krveprolití.
Víš, co mi regent Balisarius dá,
až mu tě přivedu?
Nejspíš chceš místo v Senátu.
To si zasloužím.
Tak si vezmi obilí pro své muže
na cestu do Mateřského světa.
Nic víc a nic míň.
Neublížíš vesničanům.
A Balisariovi nahlásíš, že bojovníci ti unikli.
A já z toho nebudu mít nic?
Vůbec nic?
Vyváznete živí.
Volba je na tobě.
Hanba a ponížení, nebo být o hlavu kratší.
Tvá loď bude tvůj hrob.
Vaše rodiny a celý svět budou vědět,
že vás pozabíjeli sedláci na Veldtu.
Mám přinést Mateřskému světu čest.
Svůj úkol dotáhnu do konce.
Víš, co mě na tom nejvíc baví?
Myslíš si, že se mnou můžeš vyjednávat. Nemůžeš.
Vím, kde schováváte ženy a děti.
My si tu povídáme a tvůj plán už se bortí.
Leda bychom se domluvili jinak.
Vezmu si obilí, které nabízíš.
Můžu ti vyhovět a nechat vesničany žít.
Ale má to svoji cenu.
A ta cena jsi ty.
Impérium by si velmi cenilo každého člena tvé bandy,
ale nejvzácnější trofej
jsi pro regenta určitě ty.
Samotná Arthelais.
Takže si můžeš vybrat.
Arthelais, vzdej se mi.
A já nechám vesničany žít.
Když však odmítneš,
tak ty, na kterých vám nejvíc záleží, staré a děti,
co se skrývají ve Velkém domě,
zabijí vojáci, jež jsou už na cestě.
Neprolilo se v té krásné budově už dost krve?
Opravdu dovolíš, aby to kvůli tobě pokračovalo?
Je čas, Arthelais.
Co?
Koro!
Koro, co to děláš?
To jsem si myslel.
Nerozloučíš se se svým přítelem?
Tvůj otec čeká.
Koro, podívej se na mě.
Co se děje?
Promiň.
Nedovolím, aby kvůli mně zemřeli.
Vím, co dělám.
Lže ti.
- Pusť mě! - Ne!
Ne.
Ne!
- Ne! - Pojď!
Pohyb!
Pojď, Koro! Musíme tě dostat k té lodi.
Pojď! Jsi naše jediná naděje.
Jedeme.
Jeď!
- Vstávej, vojáku! - Nemůžu.
Jdeme!
Kupředu!
AA-77, okamžitě odleťte!
Musíme vzlétnout!
Otoč hlavní dělo.
Zatraceně.
- Jeď! - Pojď!
Počkejte!
Pozor napravo!
Můžeš!
Jedeme!
Drž se.
Tamhle!
Připojíme se k nim.
Na můj pokyn spustíš kouř.
Ty bláho.
Koro, jsi si jistá?
Dělej, kouř.
Přistávám.
Ta loď je poškozená.
Mám tu raněné.
Přístroje nefungují.
Předávám řízení.
Máme vás. Navedeme vás do hlavního hangáru
na opravy a ošetření.
Nadešel čas. Za vše, co milujete!
Za váš domov.
Braňte se navzájem a buďte nemilosrdní.
Za Sindriho!
Nemůžeme to nechat jen na Titovi a ostatních.
Jste připraveni?
Bojovat a umírat!
Umírání nechte nepřátelům!
Admirále, Kryptea už jistě zajala ženy a děti.
Čekáme na potvrzení.
Mám tu jednoho raněného.
- Slyšíš mě? - Jsi v pořádku?
- Zkusím tě odsud dostat. - Tak jo.
Mám tě, to bude v pořádku.
Tak jo.
- Dobře. - Dva těžce ranění!
Nosítka!
Naložte je! Vezmi ho.
Vezmi ho za rameno. Já beru nohy.
Zvedni mu paži. Jdeme.
Tak jo, jdeme. Dám jim vědět.
Zranění od střepin. Pěchota trpí střelnými ránami.
Dvě minuty. Prohlédneme ho ve výtahu.
Jdeme.
Ne.
To nic.
Vedl sis dobře.
Jo?
Pomoz mi s tou helmou. Podepři mu krk.
To je divné. Nevidím rány.
Co tenhle? Stabilní?
Zrychlený puls.
Rány nevidím, ale je tu trochu krve.
- Možná pod brněním. - Sundejte mu kuklu. Je tu rána.
Kontroluji puls.
Má velmi nízký puls.
Počkat, to...
Dej mi ty nálože.
- Nálože. - Počkej.
Vrať se k naší lodi a nastartuj.
Musíme rychle, než to vybuchne.
Dobře.
Budu na tebe čekat.
- Měl by tam být výtah. - Jasně. Pospěš si.
Posádko, buďte ve střehu.
Rozumím. Zaměřuji...
Vetřelci. Opakuji, vetřelci.
Posílám posily. Jací vetřelci a kolik jich je?
Střílí se, máme tu raněné.
Je to žena. Říkám vám...
Co se děje?
Máme problém ve strojovně.
Na loď se prý vloudila nějaká žena.
Arthelais.
Arthelais je na lodi.
To není možné.
Ne, je to ona.
Přišla za námi.
To je dokonalé.
Upozorněte všechny sektory. Ať ji hned chytí.
A Cassie,
můžete střílet na vesnici.
Pane, to obilí.
Obilí už nepotřebujeme.
Jizvonoška přišla k nám.
Máme tam dole muže.
Ano, o pár hladových krků méně.
Až chytíme Jizvonošku, vrátíme se do Mateřského světa
a obilí potřebovat nebudeme.
Zničte je.
Slyšeli jste admirála. Nabijte děla.
Hlavní dělo.
- Ano. - Zamiřte na vesnici.
Nabijte děla.
Provedu.
Máme namířit na vesnici.
Nemáme kontakt se strojovnou.
- Kde je? - Hledáme ji.
- Jde z třetího do čtvrtého patra. - Co se to sakra děje?
Bezpečnostní jednotky do strojovny!
Potřebuju okamžitě hlášení!
Pane.
- Poručíku. - Pane.
Velitelé, hlaste stav svých jednotek.
- Kupředu! - Jdeme!
Ne!
- Jdu tam! - Utíkej!
Je ti něco? Dobrý? Pojď.
Myslel jsem, že chci padnout v bitvě.
V boji za něco.
Asi jsem se mýlil.
Asi vůbec nechci umřít.
Ale jestli musím...
Spolu.
Pojď!
Koro, kde jsi?
Motor běží. Čekám na tebe.
Nemáme moc času.
Už jsem skoro u tebe.
Dobře.
Pohotovost pro všechny. Na palubě máme uprchlíka.
Arthelais.
Asi bych ti měl poděkovat, žes nepřijala mou nabídku vzdát se.
Z tvé porážky v boji bude lepší balada.
Dostala ses daleko.
To jsem od tebe nečekal.
A nečekal jsem to ani od smečky vesničanů.
Jo.
Cíl zaměřen.
Míříme na vesnici.
Potvrzeno.
Pane!
Co je?
Dělo je nabito a připraveno k palbě.
Ale ne.
Palte.
To je Kora!
Na ni!
Ne!
Koro!
Pojď sem!
Otevři oči! Otevři je!
Podívej se na mě!
Dělej!
No tak.
No tak. Pojď sem.
Pojď.
Počkej.
No tak. Musíš vydržet.
Vydrž...
Proč nemůžu mít aspoň tohle?
- Vydrž, prosím. - Ne, to nic.
Podívej, co jsi dokázala.
Zachránila jsi nás.
Všechny.
No tak.
Miluju tě.
Prosím.
Vím, co jsi.
A miluju tě.
Prosím.
Podívej!
Formace za mnou!
Ano, velitelko.
Zaměřte se na transportní letouny!
Ano, velitelko.
Černá letko, vezměte si stíhačky!
Tite! Ano!
Jo!
Hele, to je Devra Bloodaxeová a celá povstalecká flotila.
Opravdu je po všem.
Ne.
Miluju tě.
Přišli z jiných světů bojovat za nás.
Umírat za nás.
Ať najdou mír.
Uctíme je naším způsobem.
Připomeneme si jejich jména
při další sklizni.
Příští sezónu, sto dalších sezón.
A půjdeme dál.
Půjdeme dál.
Uctěte padlé.
Prokažte čest mému bratrovi a jeho odvaze.
Nemluvte o mně, když mluvíte o cti a odvaze.
Lhala jsem vám.
Vám všem.
Tite.
Já vím, holčičko.
Já vím.
Víš, že jsem Arthelais?
Adoptovaná dcera regenta Balisaria?
Že jsem zabila princeznu Issu?
Znám tvé jméno. Ano.
Ale tys ji nezabila...
Princezna je naživu.
Myslelas, že ji lze tak snadno zabít?
Ne, ona je víc než smrt.
Co mám dělat?
Teď máš důvod jít dál.
Abys ji našla a bojovala.
Když si zvolíš boj,
budu stát při tobě.
My všichni.
A já taky.
Kdybych mohl pomoci,
mám tohle.
Chceš bojovat s námi, robote? Pomoct nám najít ztracenou princeznu?
Pokud je pravda, co říkáš, a princezna žije,
nemám na vybranou.
Sloužím rodu padlého krále. Je mi ctí bojovat.
Najdeme ji a budeme bojovat.
Překlad titulků: Vít Bezdíček