În episoadele anterioare...
- Care e urgența? - Avem o problemă.
- FBI-ul a preluat cazul Wakefield. - Rahat!
- Fișiere, e-mailuri, înregistrări. - Nicio copie?
Este singurul.
Îmi scriu declarația părții vătămate. De ce fac oare asta?
Se zice că ajută.
Vreau să închid capitolul.
James Allen este mort.
S-a zis cu alibiul lui David.
Mai sunt și urmele de ADN.
Nu sunt beată. Nu m-a afectat.
- Refuzați administrarea testului? - Absolut.
Puneți mâinile la spate!
Ne ocupăm de cazul Lexi Parks. Ajutorul de șerif Harrick e coleg cu noi.
Înțeleg.
Te-ai prezentat într-o lumină falsă ca să obții acces.
Am vizionat o casă care e de vânzare.
Dacă întinzi iar coarda, vor urma consecințe.
Tipul nostru e nevinovat, iar ucigașul e liber.
Ce te face să crezi că tipa purta ceas?
Caseta unui ceas scump și urma de pe încheietura stângă.
Deducție demnă de Sherlock Holmes.
Ce bine arată!
Fără alcool, balsam de buze, sărutat sau băut cu paiul pentru 24 de ore.
D-re Schubert, ce m-aș face fără dv.?
Ați găsi alt doctor, presupun.
Ai spus sfârșitul săptămânii.
Da, m-am răzgândit.
- Puțin. - Cât de puțin?
Mai puțin cu jumate.
- Am două vizite la domiciliu mâine. - Mai găsește!
- De ce? - Asta e dobânda de acum.
Zilnică.
Haide! Nu-i cinstit.
Cinstit?
Ce idee!
La sfârșitul săptămânii, măcar?
Poimâine, fraierule. Timpul se scurge.
MAMA VREA FLORI ALBE DESEARĂ
La dracu'!
Matthew, ia un loc!
Hai să-ți iau ceva de băut.
BOSCH: MOȘTENIREA
Spuneau că anchetează un caz de terorism intern.
Când mi-au arătat schema, mi s-a făcut rău.
Le-am spus că nu știam ce era și nici la ce se refereau.
Nu e înțelept să minți un agent federal.
- Taci sau îți iei avocat, dar nu admiți. - Știu.
- Da. - De ce nu m-ai sunat?
Mi-a fost frică. Ziceau că știu că mint.
- Aveau dovezi. - Era o cacealma.
M-am panicat.
De cum mi-am schimbat versiunea, n-am mai avut scăpare.
Ce le-ai spus despre schemă?
Că era planul unui container.
Te-au întrebat de unde o aveai?
Le-am spus că mi-o dăduseși tu.
Ca să aflu ce e.
Îmi pare foarte rău.
Au întrebat despre telefonul lui Simon?
Am spus că schema provenea din telefonul lui Wakefield,
dar că nu știam cu certitudine acest lucru.
Și că nu știam unde se afla telefonul în acel moment.
Ceea ce e adevărat.
- Asta e tot? - M-au pus să aleg:
fie cooperez, fie mă arestează pentru afirmații mincinoase.
Din câte văd, nu ești în arest.
Sunt concediat?
Te voi anunța.
Între timp, să ne ții la curent
oricând ai de-a face cu amicii tăi federali.
Fac orice e nevoie.
Ai putea să nu mă mai minți.
- Ai încredere în el? - Deloc.
Ce e?
Procuratura cere înlăturarea ta din dosar.
Pentru ce s-a întâmplat la Harrick acasă.
Este o ședință mâine-dimineață.
S-a dus vestea. Mai bine de 20 de mesaje text.
Nouă mesaje vocale.
- Nu ești curios? - Știu deja.
Toți polițiștii: „Mori, jigodie etc.”
Ceva de genul ăsta.
Cum e băutura ta?
Secretul e polenul.
Dragonul Amărât cum e?
Deloc amărât.
- Complicat? - Exact cât trebuie.
Ca și viața ta.
- Dacă vrei neapărat să știi... - Nu e nevoie.
... m-am despărțit de un tip acum un an.
- Cică i-am distrus viața. - Și vrea s-o distrugă pe a ta.
Lucrează la o companie farmaceutică.
A accesat dosarele medicale ale familiei mele și spune că le publică pe internet.
Cu alte cuvinte, un dezastru financiar.
N-ai încercat să-i spargi contul?
E prea bun.
Eu nu sunt hacker pe bune. Mai mult scriu despre ei.
Știi ceva? Asta ne cam strică buna dispoziție.
Nu e problema ta. Hai să mai luăm câte un rând!
Păi, le-am încercat pe cele euforice, să trecem și la afrodiziace?
- Să nu ne întrecem cu gluma! - Bine.
- Încă un Dragon Amărât? - Ce zici de În Urma Timpurilor?
Sună bine.
Ce vă pot aduce?
Două.
Desigur.
Îmi plac bărbații hotărâți.
Mulțumim că ați ascultat. Acesta a fost un episod din The Hack.
Data viitoare vine activistul și hackerul cunoscut în trecut drept „Faceless”.
Va răspunde la toate întrebările mele picante.
Eu sunt gazda voastră, Jade Quinn. Și nu uitați, când ascultați...
Vreau să te previn în legătură cu ceva.
Ce-ai mai făcut acum?
- O altercație cu soțul lui Lexi. - Îmi vor scoate ochii.
Da, scuze.
Când spuneai că te pensionezi?
- Când or înceta crimele. - Ai și tu dreptate.
Nu am replică, deși mi-aș dori.
- E totul bine? - E de la procuratură.
- E despre declarația ta? - Trebuie să plec.
Mersi pentru cafea.
Onorată instanță, Harry Bosch nu avea niciun gând să cumpere casa dlui Harrick.
Ar trebui să fie înlăturat din acest caz,
iar orice probă obținută de el să fie exclusă.
Dnă avocat.
Onorată instanță, care e infracțiunea?
Bosch s-a prezentat cu numele său.
A găsit o modalitate legitimă de a obține accesul în casă.
Dna Chandler are dreptate.
Probele obținute de către Bosch nu vor fi excluse
și nu vor fi luate măsuri disciplinare împotriva sa.
Invit avocații în camera de consiliu.
Emmitt, ai bătut drumul de la Palatul de Justiție?
Cazul acesta merită osteneala.
Cum merg negocierile?
- Nu există. - Din ce motiv?
Uciderea brutală a unui funcționar public impune un proces public.
Acuzatul merită întregile efecte prevăzute de lege pentru o așa crimă abjectă.
Emmitt, nu e presa prin preajmă. Mai slăbuț cu retorica.
Dle președinte, clientul meu are dreptul la judecată.
Hai să vorbim pe șleau!
Știm cu toții că dosarul e ca și câștigat de acuzare.
- Onorată instanță, cu tot respectul... - Vreau să-mi dispară de pe rol!
Să vă aud!
Am accepta omor din culpă, minimum 15 ani, cu posibiltate de eliberare condiționată.
Generos, în condițiile de față.
Nicio ofertă nu-i pare bună unui om nevinovat.
Ce am spus despre retorică?
Voi prezenta oferta clientului meu.
Spune-i să o accepte.
Vom discuta și îi voi oferi opinia mea profesională.
Vreau răspuns până la sfârșitul săptămânii.
- Ce-i asta? - Lista apelurilor lui Lexi Parks.
Deloc plictisitor.
Detaliile sunt cheia.
Ce să caut?
Vreau să știu dacă a vorbit cu cineva despre ceas.
Palpitant! Când îți trebuie?
Repede. E prioritar. Amână ce făceai.
Unii mai au și viață personală, știi?
Cât de jalnic mă crezi?
Răspunsul vine de la sine.
Avionul ajunge cam în 30 de minute.
Da. Așteptați un moment.
Hei, Maddie, te caută o doamnă de la procuratură.
Am dus-o în birou la voi.
Mulțumesc, Mank.
Procuror adjunct Anna Keiser, responsabilă de victime-martori.
- Am tot încercat să dau de tine. - Am fost ocupată.
E despre declarația mea?
Voiam să ne întâlnim.
Poți să dai o declarație sau poți refuza.
Sau poți să o scrii și să o citesc eu în instanță.
Am observat că acest proces ajută victimele să-și găsească liniștea.
Este alegerea ta.
Pentru noi e bine orice decizi tu. Vrem să te sprijinim.
Cred totuși că, dacă te-ar auzi judecătorul pe tine,
ar crește mult șansele să i se dea pedeapsa maximă.
Sper că poți veni la înfățișare.
Prezența ta va fi grăitoare.
- Vor fi și celelalte victime acolo. - Eu nu sunt victimă.
Poftim?
Ele sunt adevăratele victime, nu eu.
Nu vreau să uitați despre ele.
Nu o vom face. Promit.
- Ne dăm seama că nu-i ușor ce îți cerem. - Trebuie să mă pregătesc.
Spune-ne ce decizi.
Ce e cu tine?
Bosch, ești bine?
Scuze, sunt distrasă.
E vorba despre declarație?
- M-am cam împotmolit. - Vrei să vorbim despre asta?
Nu vreau să vorbim despre asta.
Bine. Putem vorbi despre altceva.
Stai liniștită, nu voi spune nimic despre tatăl tău.
Chestia aia cu partea întunecată.
Doar ce ai spus-o.
A fost demențial de bun.
Ți-am ascultat podcastul.
Cum ți s-a părut?
Mi-a plăcut.
Atât?
Măcar nu ai spus „Interesant.” Urăsc când aud: „E interesant.”
- Trebuie să mai ascult. - Du-te naibii!
Nu mă omor după podcasturi.
Ce cont aveai când erai mică? Cel de hacker în devenire?
- 10-Plus. - 10-Plus?
Ai spart rețeaua școlii și ai schimbat notele?
Doar pe cele ale prietenilor mei. A fost apogeul carierei mele.
- Te-au prins? - M-au exmatriculat.
Hai să te întreb și eu ceva:
cine erai înainte de de a fi RicoSpider?
Doar Mo.
Doar-Mo?
Nu, nu „Doar-Mo”. Mo și atât.
Ca în „Cine-i primul?”
- Mama îmi spune Maurice. - Maurice?
Un nume drăguț pentru un tip drăguț.
Te pot ajuta.
- Cu ce să mă ajuți? - Să accesezi serverele PharmaWell.
Apreciez intenția, dar nici să nu încerci.
- E imposibil. - Ai încercat?
Nu există niciun punct de acces în rețea.
- Zero. - Trebuie să fii la fața locului.
PharmaWell e o companie farmaceutică.
- M-am prins după nume. - Are securitate maximă.
Puncte de verificare, acces cu cartelă, supraveghere video.
Ador provocările.
- Ce e? - E un cerc vicios.
Noi continuăm să acceptăm, iar el continuă să ceară favoruri.
- Avem doar câteva minute. - Mulțam că l-ați adus.
Am văzut cazierul lui Allen.
Șapte ani de arestări până acum trei ani. Apoi s-au oprit brusc.
Ce bănuiești?
- Nu cred că se lăsase. - Turnător?
- Nu există documentație în acest sens... - Nu e neapărat nevoie să fie.
Trebuie să fi avut un înger păzitor.
Știți cine a făcut ultimele arestări?
Am găsit numerele de arest. Așteptăm răspuns.
- Când aflați, spuneți-mi și mie. - Desigur.
Aici a fost aruncat?
Intersecția Vine cu Eleanor.
Nu sunt abraziuni, nici contuzii pe mâini, nu sunt unghii rupte.
Vreun semn că a fost legat?
- Niciunul. - Deci Allen nu a opus rezistență.
Observi cutia enormă de prezervative?
Nu se lăsase de meserie.
Am verificat camera. Nu mai era absolut nimic rămas.
Cineva i-a luat lucrurile după ce a murit.
Poate îngerul păzitor. Mersi!
Detectiv particular.
Referitor la crima de pe alee. De acum vreo două săptămâni?
- Ați auzit sau văzut ceva? - Nu. Nu au făcut zgomot.
De ce spuneți „au”?
Ricardo! Nepotul meu. Vorbește el.
- Sunteți de la poliție? - Nu, sunt detectiv particular.
Investighez crima de pe alee.
- Ai văzut ceva în acea noapte? - Eram în pat.
- I-am auzit când au lăsat cadavrul. - Ce anume s-a auzit?
S-au deschis și închis portierele,
apoi s-a trântit ușa de la portbagaj și iar portierele.
- Două portiere? - A fost „bang”, „bang”.
- Îți amintești ora? - Era târziu.
A doua zi dimineață, poliția se instalase pe alee.
- Ai mai auzit și altceva? - Doar motorul.
Era zgomotos, ca de mașină modificată.
Cadavrul lui Allen a fost adus pe alee fără abraziuni,
ceea ce înseamnă că a fost ridicat și nu târât.
Nu prezintă urme de violență pe mâini sau unghii.
Era inconștient când a fost strangulat?
Trebuie să fi fost. Altfel ar fi fost urme de luptă.
Două persoane care să-l pună în portbagaj.
Un martor a auzit ușa portbagajului și două portiere
- ... în noaptea când a fost aruncat. - Îmi place. Doi asasini.
Au ucis-o pe Lexi Parks și i-au înscenat crima lui David Foster.
Un ultim lucru:
cere la laborator să facă o analiză UP.
La ce te gândești?
E poate tras de păr,
dar trebuie să explicăm prezența urmelor de ADN ale clientului la locul crimei.
Nu m-a anunțat nimeni despre asta.
Eu merg unde sunt trimis.
- Pompierii fac inspecțiile. - Ne-au autorizat pe noi să o facem.
Cineva o fi convins primăria
că e mai ieftin să subcontracteze.
Va trebui să te însoțesc peste tot.
Merg unde mergi tu.
- Ați schimbat motorul pompei de presiune? - Anul trecut.
Nu e de dorit uzură mare pe linia principală.
Voi ține sub observație.
Nu notezi?
Am vrut să văd dacă te prinzi.
Mulți nu observă. Uneori trec fără să-și dea seama.
Cu mine nu-i așa.
Foarte bine.
Unde urmează?
Hai să începem cu ultimul etaj și coborâm câte unul.
PharmaWell, deci.
- Ai copii? - Nu. Divorțat.
- Tu? - Într-o bună zi.
Sora mea are patru copii.
Ia uite.
- Drăguți. - Nu-i așa?
Cele mici sunt gemene.
Multă agitație în casă.
I-am spus soră-mii: „Ar fi cazul să închideți robinetul.”
Concluzia e că trebuia să fi înscris mai repede.
Nu te contrazic.
Dacă nu poți proteja mingea, mai bine renunți.
CAMERA TELECOM
Da. Inacceptabil.
Nu cred că McVay e mână de fier. Poate el să țină lucrurile sub control?
- Asta vreau să știu. - Asta-i întrebarea.
Fără coroziuni.
Sigur că nu.
- Îmi trimiți documentația? - O pun săptămâna asta la poștă.
Ei ne-o trimit pe e-mail în aceeași zi.
Of, nu mai există pic de răbdare!
Promiți să scapi de astea? Trebuie un culoar de trecere aici.
Scuze. Mersi pentru înțelegere.
- Vrei să vezi panourile de alarmă? - Pot merge la toaletă întâi?
- Hai să-ți arăt. - Nu e nevoie.
- Am văzut-o când am intrat. - Insist.
Acolo, pe stânga. Eu te aștept aici.
Mulțam.
PREZENTARE CARD
DISPOZITIV IDENTIFICAT
Dacă e verde, trecem.
- Mi-era teamă că ai căzut înăuntru. - Nu sunt șervețele.
Asta e o încălcare serioasă.
- Serios? - Glumeam.
Hai să verificăm panourile alarmelor de incendiu.
Omor din culpă? Dar „niciun fel de omor” ce are?
Ce-ar fi să înțeleagă că nu e criminalul? Soțul meu e nevinovat.
- E un coșmar. - De acord. Deci nu acceptăm oferta?
Ne-ai spus că e aproape imposibil de combătut proba ADN de la locul crimei.
David, îmi trebuie un singur jurat care să creadă în nevinovăția ta
ca să obțin anularea procesului.
- Pot să o fac. - Și dacă nu reușești?
Haide! David, fii mai încrezător!
Este cu bătaie foarte lungă,
dar credem că am avea cum să explicăm urmele de ADN.
Formulăm o teorie alternativă cum că ar fi fost doi asasini.
- Aveți dovezi? - Sunt în lucru.
Încă nu, deci.
Acceptând oferta, vei rămâne mereu tipul care a pledat vinovat.
Prietenii, familia, în adâncul sufletului,
vor rămâne mereu cu îndoiala.
- Ce îndoială? - Dacă ești vinovat.
Bine.
Permisul și talonul!
Bosch!
Bosch! Maddie! Am întrebat dacă ți-e foame.
- Vrei ceva? - Nu.
La naiba, vreau să termin întreagă tura asta!
- Tu nu? - Desigur. Cum să nu.
Scuze.
Știu că ai multe pe cap, dar ori te trezești, ori pleci acasă.
Deci aici vindea James Allen Ecstasy și alte plăceri?
- Până acum trei ani. - Ce s-a întâmplat acum trei ani?
Nu a mai fost arestat.
Cred că devenit informatorul cuiva.
Nu am ținuta potrivită.
Cât de bine îl cunoșteai pe James Allen?
Era un obișnuit al casei. Eram apropiați.
L-ai văzut în noaptea când a fost ucis?
A fost aici. A băut câteva pahare și s-a combinat cu un tip.
Un tip? Adică un mușteriu?
Un client. Asta făcea el. Să nu judecăm.
Absolut deloc.
Îl mai văzuseși pe acest client?
- Pe Matt? - Așa îl cheamă? Matt?
Vine aici în cele mai multe seri.
Ce ai făcut când ai aflat că a murit?
M-am dus în camera lui de motel și am strâns lucrurile pentru rudele lui.
- Le-ai dat? - Încă nu.
Tot mai amân, știți?
De parcă ar mai fi în viață atâta timp cât nu le dau.
Înțeleg. Și Matt?
Ar trebui să apară.
Să nu dai încă lucrurile alea, bine?
Mai rămân puțin, în caz că apare tipul ăsta.
Bine.
Bună, 10-Plus!
Mesajul tău suna un pic...
Nu vreau să spun „disperat”, dar puțin înflăcărat.
Am vești bune.
Deja?
Am făcut o vizită amicilor noștri din domeniul farmaceutic.
Am pus un dispozitiv de acces.
Nu te-ai jucat.
Cum fac rost de date de acces, voi putea intra în sistem.
Găsesc fișierele tale și luăm ce măsuri va fi nevoie ca să-l neutralizăm pe fost
și să recuperăm ce ți-a furat.
- Și cum obții date de acces? - Nu-ți face griji.
- Nu știi încă. - Nu știu încă.
Ești nemaipomenit.
Mi s-a părut drăguț, și i-am luat un pahar.
A spus că avea un loc în apropiere. La motel.
Ne-am dus acolo.
Doar ce intraserăm când a venit cineva.
Cum adică?
A auzit un motor de mașină turat și s-a dus la fereastră.
A văzut cine era și a spus că revine imediat,
- ... dar n-a mai revenit. - Nu s-a mai întors.
Ai văzut mașina?
Doar am auzit-o.
Am așteptat câteva minute, dar nu aveam chef de drame.
Vreun fost furios, un polițist. Cine știe?
Am plecat.
- Era zgomotoasă mașina? - Da, puternică.
Doamne!
Te servesc cu un ceai sau un pahar de vin, ceva?
Nu, mersi.
Ce te aduce pe la mine la ora asta?
Sentința lui Dockweiler e mâine.
Voi fi acolo. Tu?
Ar trebui să dau nenorocita de declarație,
dar nu cred că o să fiu în stare.
Draga mea, după tot ce ai îndurat, sigur că vei fi în stare.
Întrebarea e: vrei să o faci?
Nu prea mai știu clar ce vreau.
Ai vreun sfat pentru mine?
Nu există un răspuns simplu.
Știu din propria experiență că...
nu te poți lăsa dominată de persoana care ți-a făcut rău.
Nimic nu va vindeca în mod miraculos ce e în sufletul tău.
Dar e posibil ca o confruntare cu el
să-ți ofere o oarecare ușurare.
Mi-e teamă că, dacă prezint sincer halul în care mă simt,
brigada va pune la îndoială capacitatea mea de a-mi face meseria.
Dar, dacă îndrug jumătăți de adevăr cum că ce bine îmi e,
care mai e rostul?
Dacă nu mă prezint, atunci cum rămâne cu celelalte victime?
Cu cele care nu-l pot confrunta?
Înțeleg asta,
dar tu nu ești datoare nimănui, Maddie.
Tu și mama ta erați apropiate?
Ți-ai dorit vreodată să-ți fi spus ea ce naiba să faci?
Știu că simți o mare presiune,
dar, la urma urmei, trebuie să dai declarația asta
doar dacă simți că așa e cel mai bine pentru tine.
Nu pot răspunde. Lăsați un mesaj.
Onorată instanță, agenta Madeline Bosch
ar dori să-și prezinte declarația părții vătămate.
M-am mințit singură
spunându-mi că nu sunt victimă.
Nu ca celelalte victime. Cele pe care le-a violat.
Este un violator.
Haideți să îi spunem pe nume.
A intrat în casa mea
prin efracție, s-a ascuns în șifonier și m-a așteptat.
Cu masca ascunzându-i fața, m-a atacat.
A folosit un sedativ să mă adoarmă.
M-a băgat într-un sac
și m-a dus în deșert, unde nimeni nu-mi putea auzi țipetele.
Când mi-am revenit, m-a drogat iar.
M-a îngropat de vie într-un coșciug improvizat.
Eram aproape moartă. A fost o minune că nu s-a întâmplat.
A folosit calitatea mea de agent al LAPD drept monedă de schimb.
Un tertip menit să-l facă cunoscut drept răpitor în loc de ceea ce e de fapt:
un laș și un violator.
Nu pot dormi.
Sunt agitată și paranoică.
Retrăiesc atacul atât în somn, cât și în timpul zilei.
Dorm cu...
Dorm cu lumina aprinsă și cu arma sub pernă.
Familia și prietenii mei au suferit.
Și îi mulțumesc lui Dumnezeu că îi am alături.
Cu toate acestea, mă consider norocoasă.
A abuzat de celelalte victime în moduri pe care doar mi le imaginez.
Ce ne-ai făcut nouă nu ne definește.
Este doar ceva sinistru ce ni s-a întâmplat.
Ghinion.
Însă ceea ce ne-ai făcut te definește pe tine.
Ești o mizerie.
Un laș și un violator în serie. Și toată lumea o știe.
Meriți toate nenorocirile pe care le vei păți în închisoare
pentru tot restul vieții tale.
Uită-te la mine!
M-ai închis într-o cutie, dar te-ai îngropat, de fapt, pe tine.
Hei!
- Sunt mândru de tine, Mads. - Mulțumesc.
Sentimentul ăla de care nu scăpai, că mă pierduseși pentru totdeauna,
îl mai ai?
Poate că n-o să dispară niciodată, dar ziua de azi a ajutat.
Da, a ajutat.
Lexi Parks dădea multe telefoane.
De ce crezi că ți le-am pasat ție?
Ai găsit ceva?
Cu patru zile înainte de crimă, a sunat la atelierul de ceasuri Feldmar.
După 14 minute, a sunat la magazinul de ceasuri Wanna Buy A Watch.
- De unde cumpărase Harrick ceasul. - Patru ore după,
Parks primește un apel de la atelier.
De ce sunt notate cu „NS” aceste apeluri?
Nu sunt suspecte. Așa a concluzionat Biroul Șerifului.
Adică ceasul nu i-a preocupat deloc.
Ești de acord că nu sunt suspecte?
O să merg la magazin să mă conving.
Bună!
Bună dimineața.
- Am terminat. - Mersi.
Ai plecat devreme.
Zi importantă. A trebuit să pornesc din vreme.
Îți fac cinste după tură? Să sărbătorim?
Mă întâlnesc cu un agent imobiliar. O să-mi arate niște case.
- Nu trebuie, să știi. - Ba da. Trebuie.
În ce zonă?
De partea asta a dealului. Prin Silver Lake, Los Feliz...
Traficul e infernal la ora aia. Nu aștepți până în weekend?
- Am amânat destul. - Pot să te duc eu.
Am putea opri la un fast-food și lua cina în mașină.
Trebuie să fac asta singură.
Bine.
- Nu-ți face griji! - Nu-mi fac.
Ne vedem mai târziu.
Am auzit că i-ai amuțit. Îmi pare rău că n-am putut veni.
Sunt bucuroasă că s-a terminat.
Bosch, știu că nu dau mereu de înțeles,
dar poți vorbi cu mine.
Știu.
Cu ce vă pot ajuta?
Am fost aici mai demult și am văzut un ceas de damă.
Marca Audemas Piguet, modelul Royal Oak.
Am avut unul. De la o licitație publică. L-am vândut.
Sunteți colecționar?
Am un amic, Vincent Harrick. A cumpărat acel ceas pentru soția lui.
Nu putem divulga date despre clienți.
Doriți să vă arăt un ceas?
- Cine murise? - Poftim?
Trebuie să fi murit cineva ca să fie o licitație publică, nu?
Oamenii își pot vinde bunurile din diverse motive.
„Peter și Paul Nguyen.” Tu care ești?
- Pot să întreb de ce doriți să știți? - Efectuez o investigație.
Aveți o insignă?
Nu trebuie să arăt insigna dacă ești dispus să cooperezi.
- Sunt Peter Nguyen. Despre ce e vorba? - Despre o crimă.
A fost femeia asta aici?
Multă lume intră aici în fiecare zi.
Numele ei este Lexi Parks, căsătorită cu Vincent Harrick.
El i-a cumpărat un ceas de aici.
Cu patru zile înainte de a fi ucisă, a sunat aici pentru reparații.
Acum îmi amintesc. Fratele meu a răspuns.
Noi nu facem reparații, așa că i-am spus să sune la Feldmar.
Apelurile ei arată că a sunat aici
după ce sunase la atelier.
Nu știu pe cine a sunat înainte sau după ce a vorbit cu noi.
Unde este fratele tău? Trebuie să vorbesc cu el.
- Este în concediu. - Până când?
Până când se întoarce.
Nu mai am alte informații pentru dv.
Vă rog să mă scuzați, am un client.
Spune-i fratelui tău să mă sune. E important.
Bună dimineața! Vă pot ajuta?
Pramatia asta se apropie cam mult. Ce-ar fi de făcut?
Unde se duce?
- Spre sud. Pe Autostrada 10, poate? - S-ar putea duce oriunde.
Va sosi un moment când nu vom mai avea de ales.
Poate, dar nu a sosit încă.
Ia te uită cine a venit la lucru!
Din nou împreună.
Doar ce a fost un tip să întrebe despre ceas.
Ce tip?
- „Harry Bosch.” Polițist? - După vorbă, așa părea.
A zis că nu e nevoie de insignă.
Spunea că investighează o crimă.
- Lexi Parks. - Calmează-te!
- Tot calm să fiu? - La dracu'!
Îmi zici tot ce ai vorbit cu Bosch sau îi spui „pa-pa” frățiorului.
A întrebat despre ceas. Despre telefonul dat de Parks.
I-am spus că sunase pentru reparații.
Peter, te cred.
În episodul următor...
Vor fi formulate acuzații?
Doriți să comentați știrea de azi?
Evident, cineva încearcă să-mi distrugă reputația.
Sunt bine. Serios.
Nu vă supărați, dar nu sunt interesată de consiliere momentan.
Poliția! Avem mandat de percheziție! Deschideți ușa!
Ce dracu' mai e și asta?
Am nevoie de un avocat.
Uite aici!
Mai știi polițista care a fost răpită acum câteva luni?
E fiică-sa.
Măi să fie!
Subtitrarea: Oana Constantinescu
Redactor: Cristian Brînză