Detta meddelande sänds på begäran av Samhällsskyddsmyndigheten.
Följande områden bör evakueras...
Ska vi till sjukhuset?
-...Albany County, Allegany County... - Jag mår bra. Vi mår bra.
Bara lit...
Bara lite blod.
Vad var det där för nåt?
Nåt slags monster?
Det var inget monster.
Det var...
...nåt annat.
Luke, var hittade du det här?
- Vad är det här? - Jag vet inte. Jag hittade det.
Var?
Pappa?
- Pappa? Pappa! - Pappa!
Helvete.
Hallå?
Vad fan?
Helvete.
Händerna!
Upp med barnens händer, nu!
Säg åt barnen!
Lyft på skjortan! Lyft den!
Lyft din jävla skjorta!
- Vänd dig om! - Jag pratar engelska.
Vi är inte farliga.
Är ni ensamma?
Vet du vad fan som hände?
Döden. Samma.
Samma som vadå?
Stridsvagnar brinner. Helikoptrar med.
- Vad pratar du om? - Strid.
Mycket skjutande på er bas. Jag såg bara efteråt.
Pratar du om dit jag ska? Camp Travis?
Det är koalitionsstyrkor, tyskar och kanadensare.
De är döda. Som dem.
Nej.
Det är dit jag ska. Det finns tusen män och ett flygfält.
Inte längre. Plan brinner.
Snälla.
Sakta.
Okej.
- Du letar efter ett plan? - Ja.
Då kanske du går som oss. Till Kabul.
Jag vet att Kabul fortfarande har plan.
Du vet det?
Ja, jag tror så.
Vi går till Kabul.
Det är 300 km eller nåt.
Vi går 300 km.
Den är död.
Varken telefoner, ström eller folk.
Terroristerna har dödat alla.
Vi borde ha stannat med de andra.
De har säkert redan fått skjuts.
Eller så är de döda.
Bara av diabetes.
Hörni, puckon!
Hallå!
- Hallå! -Äntligen räddade.
- Hallå! - Vänta!
- Stanna! - Stanna!
- Caspar, vad gör du? - Casp, ur vägen.
Är du galen?
Vad gör ni här ute helt ensamma?
Vi behöver hjälp.
Vi måste komma hem.
Vilket hem?
London. Ditåt.
Jag åker inte tillbaka dit.
Har du gjort dig illa?
Det är inte mitt.
Vad hände?
Min familj.
Neil.
John, vår pojke.
Vår hund.
Den dödade allihop.
"Den"?
Vad menar du med "den"?
Ni har inte...
Ni vet inte?
Terrorister.
Var det i London?
Eller?
Det är överallt.
Vad var det?
- Inte terrorister. - Vad är det?
Utomjordingar.
- Kom igen. - Hon snackar skit.
Du skojar.
Du snackar skit.
USA:s president var på tv igår.
Först trodde vi att det bara var där. Sen bara i städerna, London, men...
...vi är bara en småstad.
Bara några hundra.
Vi är ensamma.
Vi har varit ensamma.
Vi måste komma hem till London.
Snälla.
Kan du inte göra nåt?
Nej.
Det finns mer på vägen.
Att ta bort störningarna hjälper inte. Inget hjälper.
Kör fortare.
Vi kommer att bli gripna direkt.
Du vet väl det?
Vi har inte tillstånd, vi har stulen utrustning, och nu...
Mitsuki.
Mitsuki. Mitsuki?
Tror du att nåt du säger kan stoppa mig?
Baserat på erfarenhet?
- Nej. - Var tyst då.
Gillar du det inte kan du hoppa ut.
Mitsuki.
Oavsett vad Hashimoto-san säger finns det inget på den här sändningen.
Det är bara ljud.
Men Hoshi-12 är borta.
Vi fängslas över ingenting.
Besättningen är död.
Jag är ledsen.
- Men... - De är inte döda.
Jag vet det.
Du kanske inte kan höra det, men jag kan.
Vi är framme.
Ja?
Vi är från Jasa.
Har ni legitimation?
Mitsuki Yamato, projektledare, SST-system.
Jag är här för att överta befälet.
Öppna genast grinden.
"Projektledare"?
"SST-system"?
För 20 minuter sen
beordrade direktör Hashimoto och föreståndare Kouda
att kommandot överlämnas till Mitsuki Yamato.
En minut senare tappade anläggningen all kommunikation med HK.
Vad gjorde du?
Inget särskilt.
Fan.
Vi kommer att bli gripna.
Mitsuki.
Vad tänker du göra?
Ta kontakt.
Ahmed.
Ahmed? Kom igen, Ahmed.
För i helvete.
Kommer han dö?
- Hon gör honom illa. - Nej.
Kom igen.
- Andas. - Pappa!
Andas, för i helvete!
Åh nej.
Du räddade mitt liv.
Tack.
Varsågod.
Vad är det?
Vi har några timmar till Kabul. Ransonera det.
- Han är törstig. - Visst.
Men vi har några timmar kvar. Be honom vänta.
Det var korkat.
Men det vet inte han, och det behöver han inte veta.
Om jag kan hjälpa honom, måste jag.
Jaså?
Vad säger du när han är törstig igen om en timme?
Att vi nästan är framme.
Hopp är som vatten.
De vet inte vad som pågår, va?
Jo.
De verkar ganska avslappnade med tanke på att vi invaderas av utomjordingar.
Sahar, hon föddes 2010, två år efter att ni kom med era vapen.
Ali föddes 2013,
två år efter att ni dödat bin Laden och ännu hade 50 000 män här.
De är vana vid invasioner.
Det är det enda de känner till.
Den här är annorlunda.
Jag har hört det förr.
- Hur gamla är dina? - Va?
Hur gamla är dina?
Jag vet hur en fars ögon ser ut.
Det är därför du åker hem, va?
Yamato-san! Välkommen. Angenämt.
Jag heter Yoshi Fujimoto.
Vi har delat data med försvarsdepartementet och USA,
men det har nästan bara varit oljud.
Men kommandocentralen har begärt att vi riktar alla teleskop åt samma håll.
Vi har inte fått detaljerade data...
Kommandocentralen bestämmer inte.
Jag gör det.
Tekniker Kawaguchi.
Visa honom.
Ja, projektledaren.
Vad är detta?
Anslut det här till ert lokala nätverk med full behörighet.
Jag trodde att jag älskade henne mer än nån annan kunde.
Fujimoto-san, det här hördes strax efter kollisionen.
Vår första kontakt, signalen.
Ljudet har analyserats och omvandlats till ett spektrum.
Använd parabolen för att hitta signalen.
Det är ett radioteleskop. Det hittar astralkroppar och stjärnor...
Det hittar elektromagnetisk strålning, mönster.
Detta är ett mönster, ett meddelande.
Vi ska hitta vad som än sänder det och skicka ett meddelande tillbaka.
Till vem?
Till dem.
Dem?
Stanna. Det är farligt. De är här.
Ni kan stanna med mig.
Våra hem är här.
Gå inte.
Det är säkrare på landsbygden.
Det var inte det för dig.
Lycka till.
Tack.
De gick nog igenom här.
Vad har hänt här?
Helvete, vad hände här?
Var är alla?
Precis som hon sa. Utomjordingar.
Vänta. Min faster bor ditåt.
Mitt hus med.
Du kanske kan komma med. Du kan ringa din mamma och...
Telefonerna funkar inte.
Jag bor strax efter stationen.
Jag med.
Ses i skolan då.
Du, pucko.
Ät skit.
Bor du också ditåt?
Jag går inte hem.
Det kan inte vara värre än här.
Du har inte sett mitt hus, då.
Det är nog likadant som mitt.
- Säkert bara... - Större.
Ja, det är större.
- Lite som min kuk... - Okej.
Jag springer ikapp dem.
Jag är ledsen.
För allt.
Det är lugnt.
Egentligen inte.
Men med tanke på att världen går under...
Ses.
Kom.
Ja.
Sätt fart.
Det står "dra".
Tack.
Leksaker!
Sarah, kom och kolla. Jag har den nästan.
Stuntförare... kirurg och kock.
Finns det nåt du inte kan?
Det finns mycket du inte vet om mig.
Säg till om jag kan hjälpa.
Ge mig bröden.
Jag vill ha den här.
- Varför har vi aldrig gjort det här förr? - Vadå?
- Brutit oss in i ett övergivet fik? - Ja.
Nej. Ha kul som familj, tillsammans.
Bara ledigt.
Vi gjorde det.
Du var bara inte där.
Jag är här nu.
Bränn inte pommesen.
Hur ska jag kunna äta det här?
Långsamt.
Mamma. Får vi ge tack?
- Som till Gud? - Som på thanksgiving.
Visst.
Händerna fram.
Pappa?
Jag är tacksam över att pappa mår bra.
Att mamma räddade oss.
Jag är tacksam att vi lever.
Och att vi har mat och nånstans att sitta.
Du säger mina!
Vad vackert.
Vill du säga, Sarah?
Jag är tacksam för milkshake.
Han är min vän. Bara min.
Jag är också tacksam för milkshake.
Jag med.
- Alla stjäl mina tack! - Exakt.
Och nu stjäl jag dina pommes.
Sluta.
- Jag tar dina pommes. - För sakta.
Så många frekvenser.
De är mönster.
Men Hoshis är annorlunda.
Söker du än?
Efter mönstret?
Ja, men...
Men vi hittar det inte.
Vi söker i låg omloppsbana,
vilket teleskopet inte är byggt för.
Det här är oljud,
störningar från satelliter.
Men satelliterna förstördes.
Det måste vara nåt annat.
Nåt stort.
Som Dödsstjärnan.
Dödsstjärnan är 98 % metall.
Men det här är energi.
Mycket energi.
Samlade frekvenser som moduleras.
Nåt slags meddelande.
Låt mig lyssna.
Det är radiovågor.
Gör vi om dem till ljudvågor är det ändå bara oljud.
De är överallt på frekvensbandet.
Låt mig lyssna.
Nu.
Det är radiostörningar.
Bara oljud.
Jag hör mönstret.
Det är som musik.
Som en miljard radioapparater samtidigt.
En miljard röster.
Separata varelser...
...som genljuder som en.
Tänk om...
...det här inte är ett meddelande?
Tänk om det är ett nätverk?
Vi hör dem bakom deras brandvägg,
ett parallellt hierarkiskt distributionsnät,
som en superdator som kontrollerar alla noder.
Ett kollektivt medvetande?
Med andra ord
så söker vi efter en enstaka röst i ett kollektivt medvetande?
Ja.
Använd signalfiltrering för att exkludera alla andra mönster.
Minska störningarna i bakgrunden
och hitta rösten från Hoshis sändning.
Det här kommer ta lite tid.
Det blir en sömnlös natt.
SKYDD
Vart ska vi?
En trygg plats, gumman.
FLYKTINGAR
Kör, kör, kör.
Bravo 1, ni har klartecken.
Det är en skola.
Var är alla?
Följ det gula. Om ni behöver akut hjälp, följ det röda.
Det visar vägen.
- Ta höger här. - Tack.
- Rött är för nödfall. - Det stämmer.
Ursäkta.
Ja, sir.
Okej, nu tar vi och...
Dr Lockhart.
Känner du honom?
Allt väl?
Ja.
Det här är min familj.
Dr Barton.
Vi kom just från...
Visst. Det är rätt tryggt här.
Vi har många soldater med många vapen.
Hallå där.
Allt bra?
Ja. Jag är Ahmed.
Pneumothorax. Jag improviserade.
Det måste spolas rent och tillslutas. Det var inte sterilt.
Givet. Vill du...
Var väntar vi?
Vi kom knappt därifrån.
Bara två lastbilar, några Humvees och en ambulans.
Jag trodde att alla var borta när du stack.
Hjärtat, ska jag bära dig?
Det är här alla gömmer sig, men vi har en privat VIP-zon.
Luke!
Varsågoda.
Jag hämtar filtar och kuddar eller nåt ni kan knöla ihop.
Behöver ni mat? Ni körde hit.
Vi drack milkshake.
- Skönt att ha dig tillbaka. - Tack.
De kallade dig dr Lockhart.
Han är virrig.
Du räddade pappa.
Ja.
Kom.
Så du är faktiskt doktor.
Jag var det. Nästan.
Men sen fick du mig.
Ville du bli doktor?
Jag ville ha dig.
Båda två.
Mamma?
Ja, gumman?
Tänk om alla blir galna?
Vad menar du?
Som tanten i huset.
Hon blev galen, och jag ramlade.
Vi är trygga här.
Men tänk om alla blir galna?
Alla är vi lite galna.
Vi är inte galna. Vi är normala.
Vi är kanske inte galna, men vi är inte normala.
Ingen är det.
Inte nu längre.
Är du rädd?
Är inte du det?
Ja. Men jag har dig.
Hitåt, va?
Du vet nåt.
Nåt de andra inte vet.
Eller så såg du nåt innan allt hände.
I dina teckningar.
Du kan berätta.
Jag säger inget.
Varför säger du inte?
Mitt huvud...
Det har varit fel på det ända sen jag föddes.
Epilepsi och...
Ja, jo. Visst. Men nu är det annorlunda.
Som om nåt...
Inte vet jag. Det...
Jag kan se och känna saker.
Och det finns...
Det finns nåt utom mig, men det är inom mig.
Och det finns en röst.
Och...
Det är som...
Den kommer från inuti mitt huvud.
Gör det ont?
När det händer, jo.
- Spring. - Nej. Spring inte.
Jag måste hem till mamma.
Ja. Hem.
Vi drar.
KABULS FLYGPLATS
Hörni! Vänta!
Vi missade planen. Ingen är här.
Vi kan hoppas.
Ett plan!
Hallå! Navy SEAL!
Navy SEAL!
De tänker skjuta dig! Stopp!
Navy SEAL från Kandahar.
Säg åt honom!
USA:s militär.
Okej? Jag stiger ombord nu.
Jag åker vart än ni... Hallå! Backa!
Backa!
Ja?
Ja! Ta dem!
Kom igen. Skynda.
Lugnt!
Lugnt! Han är med mig.
Vad fan gör du?
Det är okej! Han är okej!
Berätta! Han är med mig! Nej!
Släpp honom! Nej!
Släpp honom! Helvete.
Ta den här. Okej?
M4 med kikarsikte. Värt 1 000 dollar.
Du får den.
Släpp in honom och hans familj. Säg det.
Okej?
Gå.
Gud vakar över dig.
Du hade inte sagt så om du kände mig.
Det är inte Gud som vakar över mig.
Moses korsade öknen för sitt hem.
Gud vakar över dig.
Kaffe.
Mönstret kunde ha tystnat för flera dagar sen.
Vi kanske letar efter nåt som inte finns längre.
Nej. Det måste vara där.
Det är borta.
Nej, det är det inte.
Det har hittat över 89 miljoner mönster.
Inte ett enda mönster från Hoshi.
Vad är det?
Grupperade resultat.
Nej! Här.
Det är ensamt.
En avvikelse.
Kanske en fågel i utrustningen.
Eller en förstörd satellit.
Isolera mönstret.
Ta fram det.
Här är det.
Men det är inte ditt mönster.
- Spela det. - Varför?
Det bara...
Är det här...
Hoshi-12.
Det är rymdfärjans nödsignal.
Vrid antennen.
Hoshi-12.
Fokusera.
Fokuserar...
Hitta den.
Nästan där.
Hinata, jag kommer.
Bort därifrån!
Stoppa allt!
ANTENNROTATION ÅSIDOSÄTT
Där är du!
INLOGGNING (ÅSIDOSÄTTNING)
Släpp mig!
Hinata?
Hinata! Släpp mig!
Undertexter: Borgir Ahlström