Це повідомлення
окружної служби надзвичайних ситуацій.
У цих округах оголошено...
Ми їдемо до лікарні?
-...Олбані, Аллеґені... -Зі мною все гаразд.
Просто...
невелика кровотеча.
Що то була за істота?
Це був якийсь монстр?
Це був не монстр.
Це було...
щось інше.
Люку, синку, де ти це взяв?
-Люку, що це? -Не знаю. Я це знайшов.
Де?
Тату!
-Тату! -Тату!
Вторгнення
Чорт.
Агов!
Що за чорт?
От лайно.
Руки!
Хай діти піднімуть руки вгору!
Скажи дітям!
Підніми сорочку.
Підніми сорочку, чорт забирай!
-Обернися! -Я говорю англійською.
Ми не загроза.
Ви самі?
Знаєте, що тут сталося?
Смерть. Як і всюди.
Як і всюди? Де саме?
Палали танки, гелікоптери.
-Ти про що? -Запеклий бій.
Сильна стрілянина на вашій базі. Я бачив лише наслідки.
Ти про базу, куди я йду? Кемп-Тревіс?
Там війська союзників, німці й канадці.
Вони мертві, так само... як вони.
Ні.
Я їду туди. Там більше тисячі солдатів і аеродром.
Уже ні. Літаки згоріли.
Будь ласка.
Повільно.
Отак.
-Ти шукаєш літак? -Так.
Може, тобі треба іти в Кабул, як і нам.
Я знаю, що в Кабулі ще є літаки.
Ти знаєш?
Так, я думаю.
Ми йдемо в Кабул.
Це ж 300 з чимось кілометрів.
Ми пройдемо 300 кілометрів.
Не працює.
Ні телефонів, ні електрики, ні людей.
Терористи всіх повбивали.
Дарма ми не лишилися разом з усіма.
Мабуть, їх уже хтось підвіз.
Або вони мертві.
Хіба що від діабету.
Гей, довбні!
Гей!
-Гей! -Це ж порятунок, правда?
-Гей! -Чекайте!
-Стійте! -Зупиніться!
-Каспаре, що ти робиш? -Касп, відійди!
Ти здурів?
Що ви всі тут робите самі?
Нам потрібна допомога.
Нам треба додому.
Куди саме?
У Лондон. Туди.
Туди я не поїду.
Ви поранені?
Кров не моя.
Що сталося?
Мої рідні.
Ніл.
Джон, наш син.
Наш пес.
Воно всіх убило.
«Воно»?
Тобто як – «воно»?
Ви не...
Ви не знаєте?
Терористи.
Вони напали на Лондон?
Так?
Це всюди.
Що це було?
-Це не терористи. -А що тоді?
Прибульці.
-Ой, та ну. -Лажу говорить.
Ви це несерйозно?
Ви лажу говорите.
Президент США вчора виступила по телебаченню.
Спершу ми думали, що це тільки там,
потім що це в містах, у Лондоні,
але в нас містечко маленьке...
лише кількасот жителів.
Ми самі.
Ми залишилися самі.
Ми повинні повернутися до рідних у Лондон.
Будь ласка.
Ви не можете нам допомогти?
Ні.
На дорозі ще більше.
Зниження шуму не допомагає.
Ніщо не допомагає.
Жодних результатів.
Швидше.
Якщо нас помітять, то заарештують.
Розумієш?
Ми не маємо дозволу,
веземо вкрадене обладнання, а тепер...
Міцукі.
Міцукі. Міцукі.
Думаєш, твої слова мене зупинять?
Судячи з досвіду?
-Ні. -Тоді мовчи.
Якщо хочеш, виходь з машини.
Міцукі.
Хай що тобі сказав Хашімото-сан,
у цій передачі нічого немає.
Це просто звук.
А «Хоші-12» знищено.
Ми потрапимо в тюрму ні за що.
Весь екіпаж загинув.
Співчуваю.
-Але... -Вони не загинули.
Я знаю.
Ти цього не чуєш,
а я чую.
Ми на місці.
Так?
Ми з управління аеронавтики.
Маєте документи?
Міцукі Ямато, головний спеціаліст відділу систем стеження.
Прибула перебрати командування на себе.
Відчиніть ворота негайно.
«Головний спеціаліст»?
«Систем стеження»?
Двадцять хвилин тому
директор Хашімото й адміністратор Коуда вислали по електронній пошті
директиву передати командування Міцукі Ямато.
Ще через 60 секунд управління втратило зв'язок зі штабом.
Що ти зробила?
Нічого особливого.
Ні.
Нас заарештують.
Міцукі.
Що ти плануєш робити?
Встановити контакт.
Ахмеде.
Ахмеде, прокидайся.
Прокляття.
Він помре?
-Йому боляче. -Ні.
Давай.
-Дихай. -Тату!
Дихай, чорт забирай!
О ні.
Ти врятувала мені життя.
Дякую.
Нема за що.
Що сталося?
До Кабула ще кілька годин. Хай п'є потроху.
-Він хоче пити. -Так, хоче.
Їхати ще кілька годин. Хай потерпить.
Скажи, хай зачекає.
Це була дурість.
Але він цього не знає. Йому не треба цього знати.
Якщо я можу допомогти, то зроблю це.
Та ну?
А коли він захоче пити через годину, що ти йому скажеш?
Скажу, що ми майже приїхали.
Надія майже як вода.
Вони не знають, що сталося?
Знають.
Щось вони дуже спокійні,
зважаючи на те, що зараз відбувається вторгнення прибульців.
Сахар народилася у 2010 році,
через два роки після появи ваших людей зі зброєю.
Син Алі народився в 2013 році,
ви вбили бен Ладена два роки тому, але тут лишалося 50 000 ваших солдатів.
Вони все життя бачили вторгнення.
Більше вони нічого не бачили.
Це вторгнення інакше.
Я вже таке чув.
-А скільки твоїм? -Що?
Скільки твоїм дітям?
Мені знайомий вираз очей батька.
Тому ти хочеш повернутися додому?
Ямато-сан!
Вітаю. Радий знайомству.
Мене звати Йоші Фудзімото.
Ми передавали дані військовим –
нашим та американським –
але це переважно був шум.
Проте командування космоцентру наказало
розвернути всі телескопи в один бік.
Ми поки що не отримали детальної інформації.
Командування тут ні до чого.
Тепер я вами командую.
Технік Каваґучі.
Покажіть їм.
Так, головний спеціаліст.
Що це?
Підключіть це до вашої локальної мережі без обмежень.
А я думав, що люблю її більше за всіх.
Фудзімото-сан,
це аудіозапис миті одразу після зіткнення.
Це сигнал контакту після зіткнення.
Звуки цієї події були проаналізовані й представлені у вигляді спектра.
Знайдіть цей сигнал за допомогою параболи.
Це радіотелескоп.
Він шукає астральні тіла та зорі.
Він шукає електромагнітне випромінення,
патерни.
Це патерн,
повідомлення.
Ми знайдемо, хто його передає,
і відповімо їм.
Відповімо кому?
Їм.
Їм?
Не йдіть. Там небезпечно. Там вони.
Залишайтеся зі мною.
Дім там.
Не йдіть.
У сільській місцевості безпечніше.
Вам не було безпечно.
Удачі вам усім.
Дякую.
Чорт. Це справжнє самогубство.
Що тут сталося?
Чорт забирай, що тут сталося?
Де всі люди?
Як вона сказала? Прибульці?
Стривайте. Моя тітка живе там.
Я теж живу в тому районі.
Може, ходімо з нами. Подзвони мамі...
Не можу. Телефони не працюють.
Так.
Я живу біля станції метро.
Я теж.
Тоді побачимось у школі.
Гей, ідіоте.
Удавись.
Тобі теж туди?
Я додому не піду.
Навряд чи там гірше, ніж тут.
Ти просто не був у мене вдома.
Думаю, в мене все так само.
-Але трохи... -Більше.
Так, мій дім більший за твій.
-Член теж. -Добре.
Я... Потім піду до них.
Вибач...
за все.
Усе добре, старий.
Ні, не добре.
Та оскільки тепер кінець світу...
Бувайте.
Ходімо.
Так.
Не відставай.
Написано: «До себе».
Дякую, синку.
Іграшки!
Саро, дивися. Майже впіймав.
То ти водій-каскадер, хірург і кухар фастфуду.
А що ти не вмієш робити?
Мабуть, ти багато чого про мене не знаєш.
Чим допомогти?
Передай хліб.
Ура! Я хочу цю.
Чому ми раніше так не робили?
Як?
-Не вламувалися в покинуте кафе? -Так.
Ні. Не розважались як сім'я,
так просто.
Ми розважались.
Просто тебе не було з нами.
Зараз я з вами.
Дивися, щоб фрі не згоріла.
А як це їсти?
Помаленьку.
Мамо, можна висловити подяку?
Богу?
Як на День подяки.
Авжеж.
Давайте руки.
Тату?
Я вдячний, що тато живий...
що мама нас урятувала.
Я вдячний, що ми ще живі.
Що маємо їжу й дах над головою.
Я хочу за це подякувати!
Гарно сказав.
Хочеш сказати, Саро?
Я вдячна за молочний коктейль.
Він мій і тільки мій.
Я теж вдячна за молочний коктейль.
І я.
-Усі крадуть мою подяку. -Точно.
А я краду твою фрі.
Годі.
-Я заберу всю твою фрі. -Не встигнеш.
Стільки різних частот.
Це патерни.
Але на «Хоші» були інші.
Досі шукаєш?
Той патерн?
Так, але...
Ми його не знайдемо.
Ми шукаємо на нижній орбіті,
а телескоп для цього не призначений.
Це шум,
завади від супутників.
Але ж супутники знищені.
Мабуть, це щось інше.
Це щось велике.
Як «Зірка смерті».
«Зірка смерті» на 98% метал.
А це енергія,
багато енергії.
Кластери частотно-модульованих сигналів.
Це якесь повідомлення.
Дай послухати.
Це радіохвилі.
Навіть якщо їх перевести у звук,
це буде лише шум і клацання.
Ось. Розкидані по всьому діапазону.
Дай послухаю.
Швидше.
Це звук радіозавад.
Це просто шум.
Я чую патерн,
це ніби музика.
Ніби безліч радіо увімкнулись одночасно.
Безліч голосів.
Окремі істоти...
що ввійшли в резонанс.
А якщо...
це не повідомлення?
Що, як це мережа?
Ми під'єднуємося. Ми зламали їхній захист,
паралельну ієрархічно розподілену мережу,
ніби суперкомп'ютер, що контролює всі вузли в мережі.
Колективний розум?
Іншими словами,
ми шукаємо один голос у колективі?
Так.
За допомогою фільтрації сигналів вилучіть інші ідентифіковані патерни.
Понизьте рівень шуму на тлі,
а тоді знайдіть голос з передачі «Хоші».
На це потрібен час.
Будемо працювати цілу ніч.
СХОВИЩЕ
Куди ми їдемо?
У безпечне місце.
БІЖЕНЦІ
Швидше!
КОЛЕДЖ НОРТВ'Ю
Бе-один, вам у сортувальну в північному кампусі.
Це школа.
Де всі?
Не поранені – йдіть у жовті двері.
Якщо потрібна допомога – у червоні.
Вас проведуть.
-Ідіть сюди. -Дякую.
-Червоні – для поранених. -Так, доню.
Вибачте.
Так, сер.
Так, діти, давайте...
Доктор Локгарт.
Ви знайомі?
З вами все гаразд?
Так.
Це моя сім'я.
Доктор Бартон.
Ми приїхали з...
Так. У нас безпечно.
У нас багато озброєних солдатів.
Привіт.
З вами все гаразд?
Так. Я Ахмед.
Пневмоторакс. Я надала першу допомогу.
Рану треба промити, продезінфікувати й перев'язати. Пов'язка не стерильна.
Авжеж. Хочете...
Де нам чекати?
Ми ледве виїхали.
Дві вантажівки, кілька «Гамві» та швидка допомога.
Я думав, після того, як ви пішли, підуть усі.
Доню, тебе понести?
Усі живуть тут, але для вас знайдемо окрему кімнату.
Люку!
Це ваша кімната.
Принесу вам ковдри та подушки, якщо знайду,
чи хоч щось під голову.
Хочете їсти? Ви ж з дороги.
Ми пили молочні коктейлі.
-Радий, що ви повернулися, док. -Дякую.
Тебе назвали доктор Локгарт.
Він помилився.
Ти врятувала тата.
Так.
Іди сюди.
Тобто ти справді лікар.
Була. Майже.
А потім народився я.
Ти хотіла стати лікарем.
Я хотіла тебе,
вас обох.
Матусю?
Так, доню?
А якщо люди збожеволіють?
Ти про що?
Як та жінка в будинку.
Вона збожеволіла, і я впала.
Тут ми в безпеці.
А якщо всі люди збожеволіють?
Ми всі трохи божевільні.
Ми не божевільні. Ми нормальні.
Може, ми й не божевільні, але й не нормальні.
Нормальних немає.
Більше немає.
Тобі страшно?
А тобі?
Так. Але в мене є ти.
Нам туди, так?
Ти щось знаєш.
Те, чого не знають вони.
Або ти щось бачив до зіткнення, до всього цього.
Ці твої малюнки й усе інше.
Можеш мені сказати.
Я нікому не скажу.
Чому ти мені не скажеш?
Моя голова...
з нею завжди було щось не так, з самого мого народження.
Епілепсія і...
Так. Але тепер усе інакше.
Це ніби...
Не знаю. Це...
Я ніби щось бачу. Щось відчуваю.
А ще...
Щось ніби ззовні, але й ніби всередині мене.
І цей голос.
І...
Він ніби...
Він звучить у мене в голові.
Це боляче?
Коли це відбувається, так.
-Тікаймо. -Не біжи.
Мені треба до мами.
Так. Мені теж.
Ходімо.
АЕРОПОРТ КАБУЛА
Гей!
Ми не встигли на літак. Тут нікого немає.
Треба мати надію.
Там літак!
Гей! Я «морський котик» США!
Я «морський котик» США!
Він каже, вони тебе застрелять, друже. Стій!
Я «морський котик» з Кандагара!
Скажи їм!
Я з армії США.
Я сяду на цей літак просто зараз.
І полечу туди, куди летите ви. Гей! Назад!
Назад!
Так?
Так! Ведіть їх!
Давайте швидше!
Гей!
Гей! Він зі мною.
Що ти, в біса, робиш?
Усе гаразд! Його можна взяти!
Скажи йому! Він зі мною! Гей! Ні!
Гей! Відпусти його! Ні!
Відпусти його! Чорт.
Візьми оце.
Це карабін М4 з оптичним прицілом. Коштує тисячу доларів.
Я віддам його тобі.
Впусти його з сім'єю. Скажи йому.
Добре?
Заходьте.
Тебе береже Бог.
Якби ти мене знав, ти б так не сказав.
Мене береже не Бог.
Мойсей перейшов пустелю в пошуках дому.
Тебе береже Бог.
Кава.
Цей патерн міг зникнути кілька годин чи днів тому.
Мабуть, ми шукаємо те, чого більше не існує.
Ні. Він має бути там.
Він зник.
Ні, не зник.
Комп'ютер розпізнав понад 89 мільйонів патернів.
Патерну з «Хоші» немає.
Що це?
Кластери результатів.
Ні! Отут.
Один сигнал.
Аномалія.
Може, в апаратуру потрапив птах.
Чи це якийсь зі знищених супутників.
Ізолюйте цей патерн.
Виокремте його.
Ось він.
Але це не твій патерн.
-Увімкни. -Нащо?
Це просто...
Це...
«Хоші-12».
Це аварійний маячок шатла.
Поверни антену.
«Хоші-12».
Захопи його.
Захоплюю.
Знайди його.
Майже знайшов.
Хінато, я вже лечу.
Відійдіть від столів!
Припиніть усю роботу!
ДОЗВІЛ НА ПОВЕРНЕННЯ АНТЕНИ
Я тебе знайшла!
ВХІД (ВІДМІНИТИ) ІМ'Я – ПАРОЛЬ
Пустіть мене!
Хіната!
Хіната! Відпустіть!
Переклад субтитрів: Олена Цехмейструк