Žmonija nugalėjo priešą.
Priešas žūsta
visoje Žemėje.
O didžiausias stebuklas yra tai,
jog pergalę pelnė Japonija.
Japonija sunaikino priešą.
Hinatos gimimo dienos proga...
Mes jai padovanojome magnetinį kompasą.
Jai buvo gal
ketveri.
Jai patiko tas kompasas.
Kitų žaislų jai nė nereikėjo.
Kai vesdavomės ją į parką,
su savimi ji pasiimdavo tą kompasą.
Rodyklėlė rodė į Šiaurę,
ir ji ėjo ta kryptimi.
Ji laikydavo kompasą rankytėje.
Ji norėjo žinoti,
iš kur sklido ta jėga, traukianti rodyklėlę.
Ta pati galia traukė ir Hinatą.
Kvėpuok. Ei, žiūrėk į mane. Kasparai!
Viskas bus gerai, bičiuli.
Daktare!
Daktare, apžiūrėkite jį.
- Darykite ką nors. - Kas nutiko?
Reikia palaikyti širdies ritmą.
Jis kvėpuoja.
Atsargiai. Guldykite.
Viskas bus gerai.
Ką tai reiškia?
- Nieko nėra. - Velniop. Bandykite iš naujo.
- Tai ne tyrimas... - Dar sykį, pasakiau.
- Jokio reaktyvumo. - Prakeikimas!
Jis kvėpuoja.
Gerai.
- Jis kvėpuoja. Dar sykį. - Gerai.
Nagi.
EEG - lygi.
Ne jis kvėpuoja, o aparatas.
Man labai gaila.
Jis patyrė išsamią cerebrinę traumą nuo smegenų žievės iki kamieno.
Jo širdis sustojo, smegenyse neliko deguonies,
ir visas ląsteles ištiko mirtis.
Smegenų ląstelės - kaip mes.
Mirusios, jos nebeatgyja.
Man labai gaila.
Visos jo ląstelės mirė.
- Vadinasi... - Jis mirė.
Bėk, Aniša!
Bėk, Aniša! Bėk!
Ar matei, kur nuėjo tėtis?
Jūsų tėtis...
Jie jį nušovė.
Jis negyvas.
Pasakyk.
Ne.
Jis slepiasi.
Jei palauksim...
Ne, širdele.
Tavo tėtis...
Blogas dėdė jį paėmė.
Mama,
pasakyk jai.
Ką man pasakyti?
Tavo tėtis...
Mes jį palikom,
ir jie jį užmušė.
Bet mama - čia.
Aš - čia.
Tėtis mirė?
DEIVIDAS BOUVIS ŽMOGUS, KURIS NUKRITO Į ŽEMĘ
Žmonija nugalėjo priešą.
Priešas žūsta
visoje Žemėje.
Jie nebegali kovoti
ir žūsta tiesiog mūsų gatvėse.
O didžiausias stebuklas yra tai,
jog šią pergalę pasauliui atnešė Japonija.
TEGYVUOJA JAPONIJA. ŠVĘSKIME. NEPASIDUOKIME!
Mūsų didžios šalies piliečiai
pirmavo kovoje su priešu ir sunaikino jį.
VILTIS, SVAJONĖS, DĖKINGUMAS.
Mūsų didvyriai... amžinai...
Kur jūs einat? Bėgat?
Ar neturi šeimos ar kažko panašaus, vaikeli?
- Turiu. - Ar jie žino, kur tu?
Juk matėte, ką jis padarė.
- Ne, tai ne jo darbas. - Jūs matėte.
Jis juos sustabdė.
Branduolinės bombos juos sustabdė, o ne džedajų menas.
- Tai kas jam nutiko? Kas? - Priepuolis!
Jūs juk matėte!
Aš mačiau, kad jis nebegyvas, girdi?
Jis - dar gyvas. O jūs...
Aš to matyti nebegaliu.
Man pakaks.
Aš nebegaliu to matyti.
Aš laikiau...
Aš laikiau jo ranką, kai jam atjungė įrangą.
Kai jie tai padarė...
Aš negalėjau jo išgelbėti.
Negaliu jo išgelbėti.
Girdi?
Jūs stengėtės.
Turi tėvus?
Mano mama dirba čia.
Gal eik pas ją.
Nenoriu.
Eikite.
Palaukit.
Šitas - mano.
O kiti - jūsų.
Jei netikite, kad tai padarė jis,
pažiūrėkite.
Paimkit!
Taip!
„MUMS PAVYKO“
Ei, kareivi! Didvyris, bliamba!
Galima nuotraukytę su mumis?
Neturiu telefono. Nufotografuosi?
Didvyris, bliamba, tiesa?
Ei! Parodyk.
Gerai. Parodyk.
Taip!
Traukitės!
Iš kelio!
O, taip.
SOC Trevantas Koulas. Ypatingos paskirties būrys „Saxo“.
Man reikia parskristi į JAV.
Taip, pone.
Taip, gerai.
Bliamba.
Nederėjo mums nueit nuo kelio.
Aš žinau, ką daryt.
Ten yra maisto, kareivių ir...
Žmonių.
Žmonės mums gali padėti.
Kur mes einam?
Mama.
Aš noriu valgyt.
Aš - irgi, širdele.
Čia nieko nėra.
Per didelis.
Užtat šiltas.
Paaugsi.
Reportažai plūsta iš viso pasaulio.
Gauname daugybę panašių vaizdų.
Visi švenčia, vieningai,
žmonės palieka slėptuves ir išeina,
nes priešas sunaikintas per kone naktį,
taip pat staiga, kaip ir atsirado.
Žmonės žvelgia į dangų ir mato pergalę.
Tiek šiai dienai naujienų.
- O šventė... - Ką mes darom?
Ką mes darom?
- Galim grįžt namo. - Ne, negalim.
Galim. Pažiūrėk.
Ką mes iš viso čia veikiame?
Ką mes veikiame?
Mes stengiamės išlikti.
Kodėl?
Mamyte?
- Kas čia? - Televizija.
Ką rodo?
Nieko.
Ar kalbate apie tėtį?
- Ne. Mes kalbame apie... - Išgyvenimą.
Mama aiškina man, kodėl mes slepiamės nuo žmonių.
Kodėl mes slepiamės?
Kai viskas aplink atrodo ramiai ir saugiai,
ir labai norisi tuo tikėti,
bet tuomet...
Viduje skamba balsas.
Jis visada yra.
Kartais jis labai tylus, bet reikia gerai įsiklausyti.
Nes pasitikėti gali tik tuo savo balsu.
O mano balsas man sako:
„Dar palauk. Ne dabar.“
Supranti?
Ar mes čia gyvensim?
Ne, negyvensim.
Mes čia tik pernakvosim.
Tai kur gyvensim?
Niekur.
Nes nėra saugu.
Nes taip sako mamos balsas.
Nori keliaut be manęs?
Aš tavęs nepaliksiu. Niekada.
Ir tu manęs nepaliksi.
Niekada nepaliksi manęs. Aš to neleisiu.
Ten, kur mes esam kartu, yra mūsų namai.
Šįvakar mūsų namai - čia, girdi?
Štai.
Eik ir pasiklok lovą.
Tu jo neieškojai.
Aš jo nemačiau.
Aš mačiau.
Kodėl jį palikai?
Jis pats liepė.
O tu darai, ką kiti liepia?
Ne. Aš nedarau, ką kiti liepia.
Tai kodėl aš turėčiau daryti tai, ką man liepi?
Nes su manim liksi gyvas.
Tu sakei tiesą. Tie vyrai norėjo mus užmušti.
Ir užmuš, jei nesielgsim protingai.
Mus bando.
Pasaulis mus bando, jis žiūri, ar sugebės mus palaužti.
Bet jis to negali.
Na...
jis jau palaužė.
Štai koks pasaulis šiandien.
Visame pasaulyje žmonės švenčia.
Išties ypatinga proga,
bendra viso pasaulio žmonių pergalė.
Šito istorijoje dar nėra buvę.
Eikite. Atvažiuoja sunkvežimis, saugokitės.
Ei, tu - viena?
Taip.
Dabar, regis, jau saugu.
Regis, taip.
Kur trauki?
Traukiniai nevažiuoja.
Stotis sugriauta.
Traukiniai dar negreit važiuos.
Tau reik mašinos.
Man jos nereikia.
Čia nėra kur apsistoti.
Viskas sugriauta.
Policija tvarko.
Apsistok mano šventykloj, jei nori.
Laikykis taisyklių, ir viskas bus gerai.
Turiu alaus
ir internetą.
Labai keista. Niekas neskuba
traukti lavonų ir valyti kraujo dėmių.
Kažkoks košmaras. Susirinko gal 200 žmonių,
ir žinai, ką darė?
Taisė kabelius.
Nes reikia interneto.
Tu - irgi vienas.
Taip.
Mūsų ošas tiki, jog tai buvo mums ženklas.
Fizinio pasaulio žlugimas -
Budos išbandymas mentaliniam ir dvasiniam pasauliui,
gebėjimui valdyti tikrovę.
Jis meditavo be maisto ir vandens.
Pasaulis griuvo,
o jis pasišventė Budos mokymui.
Jis pasitraukė tik į protą.
Ar tavo ošas pasiekė nirvaną?
Tam tikra prasme.
Jis mirė badu
tame kambaryje.
O kur kiti vienuoliai?
Pabėgo.
Kai puola ateiviai, ne juokais suabejosi tikėjimu.
Todėl dabar geri alų?
Tikriausiai tai buvo išbandymas.
Jie juk užpuolė Žemę, kad atimtų viską iš žmonių,
kad atimtų pasaulį, tiesa?
Nes mums jis - savaime suprantamas dalykas.
Mes gailime praeities, nerimaujame dėl ateities.
Mes nė nesistengiame mėgautis tuo, ką turime šią akimirką.
Vienuoliai - patys blogiausi.
Mes gyvename sulindę į protus.
Ribojame save nuo fizinių malonumų.
Švaistome gyvenimą.
Švaistome pasaulį.
Alus, čipsai.
Dabar mėgaujuosi viskuo.
Ypač žole.
O tu?
Kuo tu tiki?
Aš?
Prisiminimais,
gal.
Ne praeities,
bet prisiminimais to, kas galėjo būti.
Alus irgi gerai.
Bet niekas nesuteikia tokio pasitenkinimo kaip svajonė.
Taip.
Vadinasi, tu irgi gyveni galvoje.
Gal pamėgink tapt vienuole?
Bet tam, kad taptum vienuoliu, privalai paleisti praeitį, tiesa?
Taip.
„Nekkhamma“. Atmesk visus troškimus.
Tik atsisakius visų troškimų, sako, gali pasijust laisvas.
Atskridote čia iš Afganistano
po to, kai liovėsi visi skrydžiai?
Jūsų liemenė ištepta krauju. Jūsų?
Dalis, taip.
Jūsų būrys žuvo susidūrimo su priešu metu.
Vieno pirmųjų.
Ar tai buvo vienintelis jūsų susidūrimas?
Ne.
Kovėtės nors su vienu ateiviu?
Su keliais.
Ir išgyvenote, kai visas jūsų būrys žuvo?
Mano būrio nebuvo, kai koviausi su jais.
Kaip ateiviai judėjo? Kartu?
Kaip tai?
Apibūdinkite.
Branduolinio sprogimo metu žuvo visi ateiviai.
Atlikti bandymai rodė, kad jie visi - identiški,
ir kiekvienas jų turėjo savo kodą.
Taip.
„Taip“. Apibūdinkite. Kaip juos sustabdėte?
Aš nesustabdžiau.
Tai kas nutiko?
Jie liovėsi jus persekioję? Atsirado kitas taikinys?
Jie siekė vieno.
Ko?
Teraformavimo.
Atsiprašau?
Mes manome, kad jie darė būtent tai.
Matėte, kaip jie leido šią medžiagą?
Ji metabolizuojasi,
ir dujos pasklinda atmosferoje, keisdamos orą.
Ar jie darė tai?
Jūs, regis, čia turite visus savo atsakymus.
Ar neturėčiau užpildyti kokio prašymo, kad gaučiau transportą ir grįžčiau namo?
Gerai.
Suraskime jums transportą, vade Koulai.
Ačiū.
Gal nori atsisveikinti?
Turi kelias minutes.
Džamila!
Mama?
- Mama! - Dukrele mano!
Galite patikėti, kad tai baigėsi?
Aš skrendu namo.
Buvau čia atvykęs tik dviem dienom.
Ir še kad nori.
Šeimos nemačiau tik savaitę, o toks įspūdis, jog visą amžinybę.
O jūs?
Taip.
Kiek laiko nebuvot namie?
Dvejus metus.
Tėti.
Aš tave myliu, tėti.
Tu mane išmokei važiuot dviračiu.
Ir pirkai man ledų, net kai mama neleido.
Ir...
buvai dvokiančiu monstru.
Buvo juokinga.
Ir...
Aš tave myliu.
Nuostabu, širdele.
Tėti...
Viskas gerai.
Atleisk man.
Tu neturi ko atsiprašinėti.
Viso gero.
AMAZONIJA, BRAZILIJA, ŽEMĖ
Išklausei mano pranešimą?
- Ką? - Mano pranešimą.
Ką?
Aš tave myliu.
Tave.
Aš myliu tik tave.
Žiūrėk.
Turiu tavo laiškus.
Stok, stok.
Aš ką tik grįžau namo.
Pamačiau nepažįstamą vyrą, besibraunantį į mano namus.
Paskambinčiau 911.
Bet 911 neveikia, todėl
jis tegu sau eina sveikas.
Bet aš...
Kas, jei jis...
O jei jis nenori išeiti?
Tuomet aš jį išvysiu.
Nes jis yra čia kai ką sugadinęs.
Gal jis nori viską sutaisyti?
Jis nebegali nieko sutaisyti.
Tada iš naujo.
Taip?
Iš naujo?
Taip.
- Tu rimtai? - Taip.
Gerai.
GAUTAS ANOMALUS SIGNALAS AŠIES KOORDINATĖS
NAUDOTOJO VARDAS - SLAPTAŽODIS - NUOTOLINIS ID
Čia - tavo?
Ne.
- Aš trumpai pabėgiosiu, mielasis. - Taip.
VERTIMAS
Į ANGLŲ KALBĄ
NUKREIPKITE KAMERĄ Į TEKSTĄ
HOŠI - ŽVAIGŽDĖ
Žvaigždė?
Ei.
Mielasis, žiūrėk.
Nusiramink ir paklausyk.
Aš nuolat klausau. Tu neužsičiaupi.
Nebenoriu ginčytis. Mums reikia pabūt atskirai.
Atskirai?
Tik pamėgink išeit pro šias duris, pamatysi, kas bus.
Džonai, jis išgirs.
Manai, man rūpi, ką jis girdi?
Mama?
Tėti?
Štai kur tu.
Ieškojau tavęs.
Žiūrėjai į žvaigždes?
Neišpakavai savo dovanos.
Išpakuok.
Nagi.
Čia - tau.
Jis tau parodys,
kur esi
ir kur eini.
Štai, matai
pasaulio trauką.
Išvertė Egidija Namavičė