Човечеството разгроми враговете.
Навсякъде по света те падат и се разбиват.
А най-голямото чудо е, че тази победа се дължи на Япония.
Япония поведе света към унищожаването на врага.
За рождения ден на Хината й подарихме...
Подарихме й магнитен компас.
Сигурно беше
на четири годинки.
Обичаше компаса.
Не поглеждаше други играчки.
Като я водехме в парка,
тя вземаше и компаса.
Малката стрелка сочеше север
и тя вървеше натам.
Стискаше в ръка малкия компас.
Искаше да знае
откъде идва силата, която притегля стрелката.
Тя теглеше и Хината.
Дишай. Погледни ме. Гледай ме. Каспар!
Всичко е наред, приятел.
Докторе! Докторе! Докторе!
Прегледайте го. Бързо! - Какво стана?
Поддържайте сърцето му.
Той диша.
Внимателно. Сложете го вътре.
Ще се оправи.
Какво е това?
Какво означава това?
Няма нищо. - Пак проверете.
Това не е опит... - Пак проверете.
Не реагира. - Мамка му!
Той диша.
Добре.
Той диша. Хайде пак, а? - Добре.
Хайде.
Линията от ЕЕГ е равна.
Той вече не диша. Машината го прави.
Съжалявам.
Травмата е от кортекса до продълговатия мозък.
Сърцето е спряло, лишило е мозъка от кислород и клетките му са загинали.
Мозъчните клетки са като нас. Щом умрат, е необратимо.
Съжалявам. Той е изгубил всичките.
Значи... - Мъртъв е.
Бягай, Аниша!
Бягай, Аниша! Бягай!
Видя ли къде отиде татко?
Татко ти...
Те го застреляха.
Мъртъв е.
Кажи го де.
Не.
Той се крие.
Ако почакаме...
Не, миличка.
Татко ти...
Един лош човек го отведе.
Мамо...
кажи й.
Какво да ми каже?
Татко ти...
Ние го оставихме
и те го убиха.
Но мама е тук.
Тук съм.
Мъртъв ли е татко?
ДЕЙВИД БОУИ "МЪЖЪТ, КОЙТО ПАДНА НА ЗЕМЯТА"
Човечеството срази враговете.
Навсякъде по света те падат и се разбиват.
Вече не могат да се бият и умират по улиците.
А най-голямото чудо е, че тази победа се дължи на Япония.
ДА ЖИВЕЕ ЯПОНИЯ. НЕ СЕ ПРЕДАВАЙТЕ!
Гражданите на великата ни нация
поведоха света и унищожиха врага.
НАДЕЖДА, МЕЧТИ, БЛАГОДАРНОСТ
Нашите герои... завинаги...
Къде отиваш? Бягаш ли?
Дете, нямаш ли си близки?
Да. - Да? Знаеш ли къде са?
Видя какво направи той.
Не, това не беше той. - Видя го.
Той ги спря.
Ядрените бомби ги спряха, не джедайските номера.
Какво стана с него? Какво беше това? - Гърч!
Видя го с очите си! - Видях, че е мъртъв. Разбра ли?
Той още е жив, а ти...
Не искам да гледам.
Преживял съм го.
Няма да гледам.
Държах...
Държах ръката му, когато го изключиха.
Направиха го и...
не можах да го спася.
Не мога да го спася.
Разбираш ли?
Опита се.
Имаш ли близки тук?
Мама работи тук.
Върви да я намериш.
Добре съм.
Върви.
Чакай.
Тази е моя.
Това е за теб.
Щом не вярваш, че той го е направил...
разгледай.
Вземи го!
Да!
УСПЯХМЕ
Хей, войнико! Хей, хей! Славен герой!
Хей, снимай се с нас.
Аз нямам телефон. Ще снимаш ли?
Имаме си славен герой, а?
Да!
Хей! Дай да видя. Дай да видя това.
Дай да видя. Дай.
Да!
Движете се!
Дръпни се от пътя!
Да.
Треванте Коул, Спецчасти, група "Саксо".
Искам да взема самолет до САЩ.
Да, сър.
Добре. Да.
Мамка му.
Трябваше да стоим до пътя. - Знам какво трябва да правим.
Има храна и войници, и...
Хора.
Те могат да ни помогнат.
Изобщо къде отиваме?
Мамо.
Гладна съм. - И аз съм гладна, миличка.
Тук няма никого.
Прекалено е голяма.
Топла е.
Ще пораснеш.
Заливат ни с кадри от целия свят.
Голяма част получаваме от сателитите.
Време за празнуване и срещи с близките.
Хората напускат убежищата,
след като извънземният враг беше разбит почти за нощ
скоро след пристигането му.
СВЕТЪТ ПРАЗНУВА ПОБЕДАТА
Сега хората гледат небето и виждат победа.
Това е думата на деня.
Празненства има... - Какво правим?
Какво правим?
Можем да си отидем. - Не можем.
Можем, виж другите.
Защо изобщо сме тук? Какво правим?
Оцеляваме.
Защо?
Мамо?
Какво е това? - Телевизор.
Какво дават?
Нищо.
За татко ли говорите?
Не, не. Говорим за... - Оцеляване.
Мама ми обяснява защо се крием от хората.
Защо се крием?
Защото понякога, когато всичко изглежда тихо, спокойно и безопасно
и ти се струва, че наистина е така, тогава...
едно гласче в теб се обажда.
То винаги е там.
Понякога е много тихо, но трябва да го послушаш.
Защото само на него можеш да се довериш.
А гласчето в мен ми казва:
"Още не, рано е".
Разбирате ли?
И тук ли ще живеем?
Не, няма.
Просто ще спим тук тази нощ.
Къде тогава?
Никъде.
Защото не е безопасно.
Защото гласчето на мама го казва.
Искаш да си другаде без мен ли?
Аз винаги ще съм до теб. Винаги.
И ти ще си до мен.
Няма да ме изоставиш. Няма да позволя това да се случи.
Там, където сме заедно, там е домът ни.
Тази нощ това е домът ни. Разбрахте ли?
Ето. Върви да оправиш леглото.
Ти не го потърси. Аз не го видях.
Аз го видях. Видях го.
Защо го изостави?
Той така пожела.
Правиш каквото каже ли?
Не, не правя каквото ми кажат. - Защо аз да правя каквото ми кажеш?
Защото те пазя жив.
Ти беше прав. Онези хора искаха да ни убият.
Ще го направят, ако не действаме умно. Подложени сме на изпитание.
Светът иска да провери дали може да ни пречупи.
Но не може.
Да, ама...
успя.
Това е думата на деня.
По целия свят има такива празненства.
Наистина е нещо специално,
момент на споделена по целия свят победа,
каквато светът не е познавал в цялата си история.
Давай. Камионът идва, така че внимавай.
Хей, сама ли си?
Да.
Предполагам, че вече е безопасно.
Така изглежда.
Къде отиваш?
Вече няма влакове.
Гарата е в развалини.
Влаковете няма да тръгнат скоро.
Трябва ти кола.
Не ми трябва.
Няма и къде да отседнеш.
Положението там е лошо.
Полицията разчиства.
Остани в моя храм, ако искаш. Няма проблем, ако спазваш правилата.
Имам бира
и интернет.
Странно е. Отложиха разчистването на труповете и кървавите петна.
Беше лудница. Имаше около 200 души.
Бяха се събрали и какво правеха? Оправяха кабелите.
Трябваше им интернет.
И ти си сам.
Да.
Нашият ошо вярва, че това е било знак.
С разпадането на физическия свят
Буда поставя на изпитание нашия умствен и духовен свят,
умението да овладеем действителността.
Той продължи медитацията си без храна и вода.
Докато светът се разпадаше, той се посвети на ученията на Буда.
Оттегли се в света на ума.
Твоят ошо достигна ли нирвана?
В известен смисъл.
Но гладува до смърт в ей онази стая.
А другите монаси?
Те избягаха.
Когато нападат извънземни, това е изпитание за вярата ни.
И сега пиеш бира?
Явно наистина е било изпитание.
Те дойдоха на земята, за да вземат всичко от хората,
да ни отнемат света, нали?
Защото го приемаме за даденост.
Съжаляваме за миналото. Тревожим се за бъдещето,
вместо да се радваме на онова, което имаме.
Монасите са най-зле от всички. Ние живеем само в ума.
Отказваме си физически удоволствия.
Много губим.
Изключително много.
Бирата, чипсът.
Сега се радвам на всичко, което предлага светът.
Особено на тревата.
Ами ти?
В какво вярваш ти?
Аз ли?
В спомените,
може би.
Не от миналото, а в спомените от възможното.
И бирата си я бива.
Но нищо не радва повече от една мечта.
Правилно.
Значи и ти живееш в ума си.
Защо не станеш монахиня?
За да си монахиня, трябва да се разделиш с миналото, нали?
Да.
"Некхама". Да се откажеш от желанието.
Ако се откажеш от желанията си, ще поемеш по пътя към истинската свобода.
И сте стигнали от Афганистан дотук,
след като полетите спряха?
По куртката ви има кръв. Ваша ли е?
Част от нея.
Взводът ви е изчезнал при среща с извънземни.
Една от първите.
Единствената ли беше?
Не.
Борили сте се с някое. - С няколко.
И сте оцелели след изчезването на взвода ви?
Взвода го нямаше, когато се бихме.
Как се движат извънземните? Заедно ли?
Какво имате предвид?
Опишете го.
Целият извънземен живот умря при ядрения взрив.
Тестовете показват, че са еднакви. Всяко същество е кодирано.
Да.
"Да." Опишете. Как ги спряхте?
Не ги спрях аз.
А какво стана? Те спряха да ви гонят ли? Нова цел ли избраха?
Преследваха едно нещо.
Какво?
Тераформиране.
Моля?
Това смятаме, че са правили.
Видяхте ли да разпространяват това вещество?
То метаболизира,
освобождава газ в атмосферата, променя въздуха.
Това ли ставаше?
Явно имате всички отговори тук.
Не трябва ли да попълня формуляр, за да се прибера вкъщи?
Добре.
Да ви намерим транспорт, началник Коул.
Благодаря.
Искаш ли да се сбогуваш?
Имаш няколко минути.
Джамила!
Мамо?
Мамо! - Скъпото ми момиче!
Свърши. Невероятно, а?
Прибирам се у дома.
Трябваше да съм тук само два дни. Но се случи това.
Седмица не съм виждал близките си, а сякаш е вечност.
А ти?
Да.
Колко време отсъства?
Две години.
Тате.
Обичам те, тате.
Ти ме научи да карам колело.
Купуваше ми сладолед дори когато мама не даваше.
И...
беше чудовището с лош дъх.
Беше забавно.
И...
Обичам те.
Беше чудесно, миличка.
Тате...
Не се тревожи.
Съжалявам.
Няма за какво да съжаляваш.
Чао.
ТРОПИЧЕСКАТА ГОРА НА АМАЗОНИЯ, БРАЗИЛИЯ, ЗЕМЯТА
Получи ли ги?
Какво? - Съобщенията ми.
Какво?
Обичам те.
Ти...
Само теб обичам.
Виж.
Нося писмата ти.
Спри. Спри, спри, спри.
Тъкмо се прибрах.
Видях странен мъж да влиза в дома ми.
Може да се обадя на 911.
Но 911 не работи, затова...
Ще го оставя да си тръгне.
Но аз...
Ами ако той...
Ако не иска да тръгне?
Тогава ще го сритам и ще го изхвърля.
Защото потроши някои неща тук.
А ако иска да ги поправи? - Няма как да стане.
Нова работа.
Така ли?
Нова работа?
Да.
Сериозно ли? - Тук съм.
Добре.
СИГНАЛ ЗА АНОМАЛИЯ КООРДИНАТНИ ОСИ
ПОТРЕБИТЕЛСКО ИМЕ - ПАРОЛА - САМОЛИЧНОСТ
Това твое ли е?
Не.
Ще потичам малко, скъпи. - Добре.
ПРЕВОД
РАЗПОЗНАТ ЕЗИК - АНГЛИЙСКИ
НАСОЧИ КАМЕРАТА КЪМ ТЕКСТА
ХОШИ - ЗВЕЗДА
"Звезда".
Ехо.
Скъпи, погледни.
Успокой се и чуй.
Само това правя - слушам. А ти не млъкваш.
Омръзна ми да се разправяме. Трябва да се разделим за малко.
Да се разделим?
Да, опитай. Излез от вратата и ще видиш какво ще стане.
Джон, той ни чува.
А пука ли ми какво чува?
Мамо?
Тате?
Ето къде си бил.
Търсех те.
Звездите ли гледаше?
Не си отворил подаръка си.
Отвори го.
Хайде.
За теб е.
С това ще знаеш къде си
и къде отиваш.
Погледни, можеш да видиш земното притегляне.
Превод на субтитрите Емилия Николова